složenou ze dvou menších trojúhelníkovitých skvrn po stranách, mezi nimi při 

 předním okraji někdy další skvrna. Křídla skvrnitá, bazální pole bez makro- 

 trichií. Křídlo 1,23-1,84 mm, žilka С 0,71 -1,11 mm, CR 0,559-0,605. 

 Apikální hřeben zadních holení z 5—7 trnů. Dvě okrouhlé až vajíčkovité 

 spermatéky se zřetelným krčkem, nestejné velké. 



S: Křídlo 1,34-1,57 mm, žilka С 0,75-0,90 mm, CR 0,563-0,590. 

 Hypopygium stavbou velmi podobné jako u druhu С pulicaris. 



С punctatus patří mezi masové druhy, saje na člověku a hospodářských zví- 

 řatech. Od nížin po hranici jehličnatých lesů od IV do konce IX. 



Zeměpisné rozšíření: Velká Británie, Francie, Itálie, Dánsko, Polsko, 

 ČSSR, Rumunsko. Rozšířený i v dalších zemích v palearktické oblasti, ale 

 běžně zaměňován s druhem C. pulicaris. 



Výskyt v ČSSR: Hojný na vhodných biotopech po celém území. 



58. Cuiicoides (s. str.) delta Edwards, 1939 



Obr. 49 



Edwards, 1939: 48, 145; Campbell a Pelham-Clinton, i960: 271; Gucevič, 1973: 113. 



?: Oči lysé, dotýkají se. Délka tykadla 857-871 pim, AR 1,064-1,10. 

 Počet antenálních senzil na jednotlivých článcích: 3. (3—4), 4.-6. (0), 

 7. (0-1), 8. (0), 9.-10. (0-1), 11.-13. (2), 14.-15. (4-5). Délka makadla 

 297— 313(;.m. Kusadla ozubená, na jednom 15—16 zoubků. Délka labra 

 272 -278 {im. 



Dorzální strana hrudi šedavá s tmavohnědou kresbou v přední části meso- 

 nota, tvořenou třemi velkými trojúhelníkovitými, navzájem spojenými 

 skvrnami, z nichž dvě leží po stranách, jedna uprostřed. Křídla skvrnitá, 

 bazální pole bez makrotrichií. Křídlo 1,86 — 1,90 mm, žilka С 1,17—1,18 

 mm, CR 0,621—0,633. Apikální hřeben zadních holení z 5—6 trnů. Dvě 

 okrouhlé až vajíčkovité spermatéky, přibližně stejné velikosti, s krčkem. 



S: Křídlo 1,72 -1,75 mm, žilka С 1,05 -1,08 mm, CR 0,610-0,614. 

 Stavba hypopygia je dosti podobná jako u druhu С pulicaris, jen konce para- 

 mer jsou obvykle rovné, zatímco u C. pulicaris zahnuté o 180°. 



Ekologie a biologie druhu je zatím jen málo známa, ve Velké Británii byl 

 sbírán na koních. Materiál z ČSSR pochází vesměs ze sběrů na světlo rtuťové 

 výbojky ze VII. 



Zeměpisné rozšíření: Velká Británie, ČSSR, SSSR. 



Výskyt v ČSSR: Zatím zjištěn jen v horských oblastech a vyšších polohách Muráné 

 a Nízkých Tater (Hiadel', Čertovica). 



133 



