přední část zadečku a vřetenovitě rozšířenou zadní část zadečku. Vnější 

 segmentace, zejména v hrudní krajině, je málo zřetelná. Na zadní části za- 

 dečku bývá ventrální strana opioštělá. Dospělá larva měří 4,5— 12, mm, 

 hlava asi 1/9—1/8 délky těla. Barva trupu bývá šedá, hnědá, nazelenalá, 

 narezlá nebo černá, pigmenty jsou soustředěny zejména na hřbetní straně. 



Hlava (obr. 58 E, F) je vždy prognátní. U larev podčeledi Gjmnopaidinae }e 

 chironomoidního vzhledu, poměrně malá, dorzoventrálně zploštělá, vpředu 

 zúžená, и podčeledi Prosimuliinae a Simuliinae }e větší, přibližně soudečkovitého 

 tvaru. Hlavová schránka je rozdělena frontálním švem na dorzálně umístěný 

 čelní sklerit (frontoklypeus) a na dva lícní (epikraniální) sklerity, které ob- 

 klopují hlavu ze stran a ventrálně. Ústní ústrojí je mikrofágního typu, u pod- 

 čeledi Prosimuliinae a Simiiliinae charakteristické zejména složitě utvářeným 

 filtračním aparátem. 



Na frontoklypeu jsou různé kresby. Na jejich utváření se podílejí skupiny 

 otisků úponů hlavové svaloviny a kutikulární pigmenty. V případě, že jsou 

 okrsky kutikuly v místě otisků a v jejich okolí tmavě pigmentovány, zatím co 

 ostatní plocha čelního skleritu zůstává světlá, hovoříme o pozitivní kresbě, 

 je-li tomu naopak, o negativní. Rozdíly se projevují také v obrysech jednotli- 

 vých skupin otisků a v jejich vzájemných polohách. Pro jednotné srovnávání 

 těchto znaků zavedl Puri (1925a) značení uvedené v textu к obr. 58 E. 



Lícní sklerity se na ventrální straně spojují v most označovaný jako postgena. 

 Od zadního okraje bý\^á postgena zeslabena v tenkou blanku, která proniká 

 do její silně sklerotizované oblasti směrem к labiohyposíomiálnímu záhybu 

 v podobě výřezu různého tvaru (postgenální výřez (obr. 58 H) ) . V podstatě je to 

 kloub, umožňující ohýbání hlavy. Ústí výřezu je po obou stranách zpevněno vějí- 

 řo\i tě zřasenou kutikulou. Chitinové zesílení po stranách výřezu přechází vzadní, 

 zesílený lem lícních skleritu (postocciput). Postranní plochy lícních skleritu 

 jsou uprostřed průhledné a slouží jako rohovka. Na každé straně hlavy jsou 

 pod rohovkou dvě jednoduchá očka. Nad nimi je tmavě lemovaná půlměsíčitá 

 skvrna, označovaná jako obočí. 



Tykadla (obr. 58 K), umístěná v anterodorzálních rozích epikraniálních 

 skleritu, jsou čtyřčlánková, dlouze kuželovitá. Druhý článek může být roz- 

 dělen 1 —2 vráskami na 2 —4 nepravé články. 



Ústní ústrojí je shora kryto klypeální částí frontoklypeu, na kterou je 

 kloubnatě napojen svrchní pysk (labrum), vyztužený labrálním skleritem 

 (obr. 60 A— C). Za součást svrchního pysku možno podle Puriho (1925a) 

 považovat také filtrační aparát (premandibuly) larev podčeledi Prosimuliinae 

 a Simuliinae (obr. 58 D). Jedná se o složitý, párový orgán, zasunovaíelný do 

 hlavové schránky v oblasti mezi tykadly a kusadly. Sestává z bazálního 

 štvolu, ve kterém je rozložen systém pohyblivých, chitinových pák a táhel, 

 ovládajících spolu se svalovinou systémy různě utvářených štětin a paprsků. 

 Spirála začíná bazálním vějířem, složeným z jednoduchých, téměř rovných 



148 



