štětin. Přechcdná zpeřená štětina jej odděluje od velkého vějíře, složeného ze 

 srpovitě ohnutých paprsků, opatřených na vnitřní straně jemnou pektinací. 

 Za velkým vějířem následují ploché štětiny, označované jako lopatičky. 

 Spirála končí tzv. malým vějířem, složeným z krátkých zpeřených štětin. 

 Spodní strana svrchního pysku přechází v patro dutiny ústní (epipharynx) . 

 Po stranách dutiny ústní jsou umístěna kusadla (mandibulae), která mají 

 přibližně obdélníkovitý tvar (obr. 58 I). Možno na nich sledovat složité sy- 

 stémy zoubků, trnů a štětin. Diagnosticky cenné jsou skupiny zubů, umístěné 

 na vrcholu mandibuly (obr. 59). К jejich označování je používáno v klíčích 

 zkratek, které zavedl Puri (1925a) a jejichž vysvětlení je uvedeno v textu 

 к obr. 58 J. 



--Л' 



Obr. 59. Vrchol mandibuly larev. A — Prosimulium rufipes, В — Р. latimucro, С — Eusimulium 

 latipes, D — E. costatum, E — E. crenobium, F — E. latigonium, G — Obuchovia auricoma, H — 



Odagmia ornata, I — Simnlium reptans. 



Čelisti (maxillae) sestávají z bazálního článku, z vnitřní a vnější dásně a z 

 jednočlánkového makadla (obr. 60 D). Hypofarynx (obr. 60 E), umístěný mezi 

 čelistmi, srůstá pevně s předním oddílem spodního pysku — s praementem. 

 Samotný spodní pysk (labium) je členěn na mentum a postmentum. 



Součástí ústního ústrojí je hypostomium, vsazené do předního okraje 

 postgeny (obr. 58 H). Má charakter dvojité destičky, která vznikla dorzálním 

 přeložením dopředu vysunuté části postgenálního mostu, u hmyzu označované 

 jako hypostom. Okraj přeložené části hypostomu srůstá s postmentálním 

 oddílem labia a vytváří tzv. labiohypostomální záhyb. Přední okraj hyposto- 



149 



