jara až počátkem léta. Vajíčka setrvávají v diapauze po celé léto a podzim, 

 и jiných druhů je známa naopak zimní diapauza vajíček. Za normálních 

 podmínek se z vajíček líhnou larvy za 5 —20 dnů po nakladení. Vývoj larvy 

 trvá podle teploty vody 3 týdny až 3 měsíce, u přezimujících larev i déle. 

 Kukla se vyvíjí asi 4—20 dní. 



Vajíčka, larvy a kukly nalézáme přichyceny na kamenech, na vodním rost- 

 linstvu, na rostlinách převislých s břehu do proudu vody apod. Zvláště hojné 

 bývají na světle zbarvených a hladkých předmětech, bílých kamenech, úlom- 

 cích porcelánu, na předmětech z umělých hmot aj. Zatímco larvy žijí na 

 místech s rychlým proudem, prepupy se stěhují ke kuklení na místa, kde proudí 

 voda pomaleji. Larvy některých druhů migrují během vývoje za nočních hodin 

 po délce toků i na vzdálenost několika km. Po jarních záplavách nebo po 

 deštivém období larvy ustupují s klesající vodou do koryta toku. Kukly, 

 trvale přichycené к podkladu a vybavené dýchacími orgány pro získávání 

 O2 z vody i ze vzduchu, dokončují po opadnutí vody vývoj na souši, např. na 

 větvičkách keřů a rostlinách, které byly zaplaveny. 



Dospělci se po vylíhnutí z kukly ukrývají po několik hodin na zastíněných 

 místech v okolí líhnišť. I později při vyhledávání potravy se zpravidla od 

 svého líhniště příliš nevzdalují, nejvýše do okruhu o poloměru 1—1 km. 

 Větrem však mohou být zanášeni až na vzdálenost 50 km, i více. 



Hlavní faktory ovlivňující aktivitu dospělců jsou : světlo, síla větru, relativní 

 vlhkost vzduchu, barometrický tlak, srážky a teplota vzduchu. Agresivita 

 bodavých druhů se z\yšuje při snížené rychlosti větru, vyšší relativní vlhkosti 

 vzduchu, nižším barometrickém tlaku, při teplotě vzduchu 9 —27 °C a při 

 polojasném počasí. Během dne napadají svoji kořist nejvíce v ranních a od- 

 poledních hodinách. 



Páření se děje u některých druhů po usednutí na zem, častěji však za letu, 

 ve svatebních rojích. 



Nebodaví dospělci žijí jen několik dnů, bodaví 3—12 týdnů. 



Způsoby kladení jsou charakteristické pro jednotlivé druhy. Jen zřídka 

 klade více druhů na stejné místo. Tak např. samice druhu Simulium argyreatum 

 vyhledávají za tímto účelem s oblibou stěny stavidel zvlhčované přetékající 

 vodou z rybníka. Odagmia ornata a O. monticola usedá ke kladení na větvičky 

 keřů, vyplavené kořeny nebo listy rostlin, které jsou zvlhčované vodní tříští 

 při nárazových březích toků. Eusimulium cos tatům sestupuje do vody a klade 

 vajíčka pod kameny. Jiné druhy, např. rodu Prosimulium, kladou za letu nad 

 vodními přepady nebo peřejemi. Vajíčka spouštěná do vody klesají ke dnu, 

 kde se přichycují. 



167 



