konzervativní а atomistická. Так např. Edwards dělil čeleď jen na dva rody, 

 Enderlein na 6 podčeledí a 43 rodů. 



Zde předložený přehled fauny muchniček ČSSR je v podstatě uspořádán 

 podle Rubcovova systému z r. 1974, s tou výjimkou, že naši zástupci skupiny 

 angustitarse a latipes, kteří by měli být v rámci tohoto systému zařazeni do sa- 

 mostatných rodů Chelocnetha End. a Cnetha End., jsou ponecháni v rodě Eusi- 

 mulium Roubaud 1906, spolu s druhy skupiny aureum. 



SLOŽENÍ A PÜVOD FAUNY CSSR 



Na území CSSR je fauna muchniček zastoupena třemi podčeleděmi: 

 Gymnopaidinae, Prosimuliinae a Simuliinae. Podčeleď Gymnopaidinae, známá z hor- 

 ských pásem palearktické a nearktické oblasti, je u nás reprezentována své- 

 ráznými středoevropskými formami rodu Twinnia. Z podčeledi Prosimuliinae 

 jsou v CSSR známé dosud jen některé druhy rodu Prosimulium, rozšířeného 

 v horských a podhorských krajinách celé palearktické a nearktické oblasti. 

 Z podčeledi Simuliinae se u nás vyskytují některé rody tribů: Eusimuliini, 

 Wilhelmiini a Simuliini. Z tribů Eusimuliini ]t v CSSR poměrně velkým počtem 

 druhů zastoupen rod Eusimulium. Mnohé z těchto palearktických druhů 

 mají své blízké příbuzné nejen v nearktické, ale i v etiopské, neotropické, 

 orientální a australské oblasti. Schoenbaueria, druhý rod tribu Eusimuliini, který 

 se v}^skytuje na našem území, je známý jen z palearktické a nearktické oblasti. 

 Tribus Simuliini je u nás zastoupen rody Boophthora, Obuchovia, Gnus, Odagmia, 

 Simulium a Cleitosimulium. Z nich rody Boophthora a Odagmia jsou rozšířeny v celé 

 palearktické a zčásti i orientální oblasti. Rody Gnus a Simulium jsou typické 

 zejména pro celou palearktickou a nearktickou oblast. Rod Simulium však pro- 

 niká i jižněji (do severních oblastí Jižní Ameriky, severní Afriky a do celé 

 orientální oblasti). Rody Obuchovia a Cleitosimulium zahrnují horské druhy 

 mírného a subtropického pásma Evropy. Možno je označit za středo- a jiho- 

 evropské endemity. 



První literární údaje o výskytu čeledi Simuliidae na území CSSR nalézáme 

 v soupisech dvoukřídlých z minulého a počátku tohoto století (Eiselt, Kowarz, 

 Landrock, Vimmer). V pozdějších letech, až do r. 1956, nalézáme o muchnič- 

 kovitých jen okrajové zmínky v některých pracích hydrobiologických a para- 

 zitologických. Velkým přínosem je proto Novákova (1956) faunisticko-taxo- 

 nomická studie, zahrnující charakteristiky larev, kukel a dospělců celkem 

 22 druhů. Od téhož autora jsou neméně cenné i další studie, uvádějící první 

 popisy zástupců podčeledi Gymnopaidinae v Evropě. V roce 1956 byl publikován 

 Švecem také první určovací klíč vývojových stadií, larev i kukel. 

 Z pozdějších let stojí za zmínku ekologické studie Hlisnikovské-Hájkové 

 a také Mináře (1962—1965). V návaznosti na Novákovu práci z r. 1956 



169 



