14 (17 



15 (16 



16 (15 



17 (14 



18 (19 



19 (18 



36 (35) 



Povrch hrudních hrbolkú (při zvětšení obj. 45 X, ok. 10 X) hladký. 



Hrudní hrbolky velmi řídké, trichomy keříčkovitě větvené. Společný stvol horní 



dvojice dýchacích vláken silně vzdutý \0. E. oligotuberculatum (str. 215) 



Hrudní hrbolky husté, trichomy vidličnatě rozvětvené. Společný stvol horní dvojice 



dýchacích vláken není vzdutý 9. E. brevidens (str. 214) 



Povrch hrudních hrbolků bradavčitý, nebo se zavalitými trny. 

 Hrudní hrbolky vysoké, homolovitého tvaru, na povrchu otrněné. Rohovitý výrůs- 

 tek uprostřed předního okraje zámotku Ižicovitého tvaru, příkrov zámotku s dorzál- 



ním kýlem 6. E. bertrandi (str. 210) 



Hrudní hrbolky nízké, polokulovité, s bradavčitým povrchem. Rohovitý výrůstek 



uprostřed předního okraje zámotku široký a krátký, někdy i chybí 



8. £■. carthusiense (str. 213) 



Zámotek bez rohovitého výrůstku. 



Obrys zámotku okrouhlý. Větvení dýchacích keříčků tab. П1 d 



I.E. codreanui (str. 211) 



Obrys zámotku vejčitý. Větvení dýchacích keříčků jiného typu. 



Povrch hrudních hrbolků bradavčitý. Větvení dýchacích keříčků tab. П1 e . . . 



8. E. carthusiense (str. 213) 



Povrch hrudních hrbolků hladký. Větvení dýchacích keříčků jiného typu. 



Zámotek řídce předený, s otvůrky mezi předivovými vlákny 



\\. E. angustitarse (str. 217) 



Zámotek hustě předený, bez otvůrků mezi předivovými vlákny. 



Obě dvojice dýchacích vláken se větví v sagitální rovině. 



Zámotek nápadně velký, 4,5 — 6,5 mm dlouhý. Dýchací keříček tab. И g ... 



2. E. costatum (str. 203) 



Zámotek menší, 3,0 — 4,0 mm dlouhý. Dýchací keříček tab. П1 f 



9. E. brevidens (str. 214) 



Horní dvojice dýchacích vláken se větví v rovině sagitální, dolní v rovině kolmé 

 к sagitální. Vlákna v keříčku široce rozestavena. 



Výskyt v alfa až beta mezosaprobních vodách rybničních oblastí 



14. £. securiforme (str. 223) 



Výskyt v oligosaprobních vodách. 



Výskyt v nížinných prameništích \Ъ. E. latizonum (str. 224) 



Výskyt v horských a podhorských tocích. 



Výskyt v horských a podhorských prameništích a potocích 



13. £. aureum (str. 221) 



Výskyt v horských a podhorských říčkách 16. £■. serbicum (str. 225) 



1. Eusimulium latipes (Meigen, 1804) 



Obr. 59 C, 61 H, 63 C, 64 D b, 65 D, 66 A, 70 A, 82, tab. И f, VH e 



Meigen, 1804, Klass,, 1: 96 {Atractocera) ; Edwards, 1915: 38 {Simulium); Edwards, 1920: 

 239 {Simuliu?n) ; Puri, 1925b: 352 {Simulium); Grenier, 1953: 105 {Simulium) ; 'Novák, 1956: 230 

 (Simulium); Rubcov, 1956: 426. 



$: Celo líce a temeno stříbřitě ochlupené. Vertikální úhel čela 62—73°. 

 Tykadla celá tmavá. Poměr délky a šířky 3, či. makadla 1,6 —2,0 : 1. Smyslový 



200 



