drobné. Po stranách hypostomia po 4—7 štětinách. Délka tykadla 0,57 mm, 

 barva světle žlutá. Ve velkém filtračním vějíři 41 —48 paprsků. Na vrcholu 

 mandibuly v řadě b. t. 10—12 zoubků, za výběžkem t. p. 1 trnitý zoubek. 

 V zadní přísavce 70—99 řad háčků, s 10—15 háčky v jedné řadě. Anální pří- 

 věsky jednoduché, ventrální papily jako u E. latipes. Velikost 7,0 —8,5 mm. 



Kukla: Zámotek kapsoví tý, řídce předený, s četnými otvůrky. Rohovitý 

 výrůstek při předním okraji zámotku buď zcela chybí, nebo je jen krátký, 

 s nerovnými okraji. Hrudní trichomy vždy jednoduché, hrbolky husté, s hlad- 

 kým povrchem, o průměru 0,003 —0,005 mm. Horní dvojice dýchacích vlá- 

 ken se větví v rovině sagitální, dolní v rovině kolmé к sagitální. Bazální části 

 nejvýše a nejníže umístěného vlákna svírají přibližně pravý úhel, takže celý 

 keříček je košatě rozvětvený. Vnější hákovité trny na ventrální straně 7. abdo- 

 minálního či. bývají někdy dvojitě větvené. Jinak chaetotaxie zadečku stejná 

 jako u E. latipes. 



Vývoj v menších tocích s pomalým proudem vody (meliorační stružky, 

 luční potoky apod.), většinou ve vyšších polohách od 300 m, 2—3 generace 

 do roka (III -IV, VII -VIII, IX -X). Krevsající, ornitofilní druh. 



Zeměpisné rozšíření: Palearktická oblast. 



Výskyt v GSSR: Na výše uvedených biotopech běžný na území celého státu. V důsledku 

 značných nároků na čistotu vody jsou však v posledních letech jeho nálezy řidší než dříve. 



12. Eusimulium latigonium Rubcov, 1956 



Obr. 59 F, 91, tab. VII p 



Rubcov, 1956: 830; Rubcov, 1959-1964: 355; Knoz, 1965: 30; Zwick, 1974: 93. 



Od E. angustitarse se liší jen v následujících znacích. 



?: Poměr délky a šířky 3. či. makadla asi 2 : 1. Na vnitřním okraji mandibu- 

 ly 23—25 zubů, vnější okraj bezzubý. Vertikální úhel čela 78—84°. Poměr 

 délky a šířky basitarsui 8:1. Terminálie obr. 91. Velikost 3,0 —3,3 mm. 



S'. Poměr délky a šířky 3. či. makadla asi 10 : 1. Štít celý sametově černý, 

 bez šedivých pruhů. Barva ochlupení hrudi živě žlutá. Sklerity hypopygia obr. 

 91. Velikost 3,0 -3,4 mm. 



Larva: Frontoklypeální skvrna ,,d" 3,0 — 3,5krát delší než její šířka u báze. 

 Postgenální výřez, dosahující až do 1/4 délky к zadnímu okraji hypostomia, 

 vždy hranatého obrysu. Na postgenálním mostě (v okolí postgenálního výře- 

 zu) tmavá pigmentace ve tvaru písmene H. V zadní přísavce 60 —71 řad háčků, 

 s 10—12 háčky v jedné řadě. Velikost 6,0— 7, 5 mm. 



219 



