v jedné řadě. Anální přívěsky jednoduché, ventrální papily jako u E. latipes. 

 Velikost 6,0 —7,0 mm. 



Kukla: Zámotek kapsovitý, hustě předený, bez rohovitého výrůstku na 

 předním okraji. Hrudní trichomy jednoduché, hrbolky střední hustoty, s hlad- 

 kým povrchem, o průměru 0,003 —0,006 mm. Větvení dýchacích keříčků 

 a chaetotaxie zadečku stejné jako u druhů skupiny E. angustitarse . Velikost 

 3,0 — 3,5 mm. 



Vývoj v malých, koncem léta zpravidla vysychajících, horských a podhor- 

 ských potůčcích. Během roku jediná, letní generace, s maximem kuklení a vý- 

 letem dospělců počátkem VIII. Krevsající druh. 



Zeměpisné rozšíření: Palearktická oblast. 



Výskyt v GS SR: Hojnější zejména na s. Moravě (Beskydy, Hrubý a Nízký Jeseník), na 

 Českomoravské vrchovině a v horských pohraničních pásmech Čech. Na Slovensku např. 

 v Nízkých Tatrách. V nižších polohách a teplejších klimatech dosud nebyl zjištěn. 



14. Eusimulium securiforme Rubcov, 1956 



Obr. 93, tab. VII s 



Rubcov, 1956: 833; Rubcov, 1959—1964: 375; Rivosecchi, 1962: 148; Knoz, 1965: 31. 



Blízce příbuzný E. aureum, od kterého se liší jen v následujících znacích. 



$: Vertikální úhel čela 74—80°. Úhel, který svírá horní a vnitřní okraj oka 

 je ostřejší než u E. aureum. Terminálie obr. 93. Velikost 3,0— 3,3 mm. 



<^\ Poměr délky a šířky basitarsui 7,5 : 1, basitarsus 4,4 : 1. Basitarsusa stejně 

 široký nebo o něco užší než holeň zadní nohy. Sklerity hypopygia obr. 93. 

 Tělo gonosterna při pohledu z boku široké, před distálním okrajem rozšířené. 

 Velikost 3,0 —3,3 mm. 



Larva: Základní barva hlavy světle hnědá. Postgenální výřez hranatého 

 obrysu, zasahující asi do 2/5 délky к zadnímu okraji hypostomia. Jeho horní 

 okraj bývá lomený nebo konvexně vykrojený. Velikost 6,2 —6,5 mm. 



Kukla: Dosud nebyly oproti E. aureum diagnosticky spolehlivé znaky zjiště- 

 ny. Velikost 3,0 —3,3 mm. 



Vývoj ve výtočích z rybníků a v potocích a říčkách v rybničních oblastech. 

 1 —2 generace do roka, s výletem dospělců v letních měsících. Krevsající druh. 



Zeměpisné rozšíření: Palearktická oblast. 



Výskyt v ČSSR: Známý z území celého státu jako běžný druh nížinných a podhorských 

 oblastí. 



223 



