štětinách. Anální přívěsky rozvětvené, ventrální papily dobře vyvinuté, umís- 

 těné blízko sebe. Počet řad háčků v zadní přísavce slouží jako určovací znak 

 druhů. Larvy drobných rozměrů. Velikost 3,5 —6 mm. 



Kukla: Zámotek kapsovitý, bez rohovitého výrůstku, hustě předený. V dý- 

 chacích keříčcích 4—8 dýchacích vláken. Hákovité trny na ventrální straně 

 5. —8. abdominálního či. dvojitě až trojitě větvené. Koncové trny zadečku 

 dobře vyvinuty. 



Do rodu náleží okolo 15 druhů rozšířených v severní části palearktické oblasti 

 a v Severní Americe. Na území ČSSR byl zjištěn dosud jediný zástupce. 



1. Schoenbaueria pusilla (Fries, 1824) 

 Obr. 95, tab. IV b 



Fries, 1824, Monogr. Simul. Suec, 13 : 26 {Simulia) ; peetsi Enderlein, 1930, Arch. f. klassif. u. 

 phyl. Ent., 1 (2): 93 {Schoenbaueria) •,Kuhcov, 1956: 524; Usova, 1961: 130; Knoz, 1965: 32. 



10. sd 



Obr. 95. Schoenbaueria pusilla. (Vysvětlivky viz str. 172.) 



V CSSR nalezena dosud jediná kukla, jejíž popis je níže uveden. 



Zámotek kapsovitý, bez rohovitého výrůstku, hustě předený. Hlavové a hrud- 

 ní trichomy jednoduché, hrudní hrbolky poměrně drobné a řídké, s hladkým 

 povrchem, o průměru 0,004—0,012 mm. V dýchacích keříčcích po 8 vláknech. 

 Nejníže umístěné vlákno vyrůstá přímo ze základního kmene dýchacího keříč- 

 ku, 3 další vlákna vyrůstají z jednoho společného stvolu a zbývající dva páry 

 vláken se větví dichotomicky na dalších dvou společných, výše umístěných 

 stvolech. Velikost 3 mm. 



Vý\'oj ve větších nížinných tocích. Doba kuklení a let dospělců v letních 

 měsících. 1 —2 generace do roka. Krevsající druh. 



228 



