tupý úhel. Šupinovité trny na předních okrajích hřbetní strany abdominálních 

 článků vyvinuty jen na 8. —9. článku. Hákovité trny na ventrální straně 

 5. —7. abdominálního článku jsou všechny dvojitě až trojitě větvené. Koncové 

 trny zadečku rudimentární. Velikost 3,0 —3,2 mm. 



Vývoj v tocích nižších poloh. Patrně jediná generace do roka, s výletem 

 dospělců v VI. Sání krve nebylo dosud pozorováno. Nález samic v drůbežárně 

 naznačuje, že se jedná o ornitofilní druh. 



Zeměpisné rozšíření: Střední a jižní Evropa. 



Výskyt v ČSSR: Dosud nalezen jen na dvou lokalitách: drůbežárna v Židlochovicích 

 ($?) a řeka Jihlava mezi Ivání a Mušovem (larvy a kukly). 



11. rod Odagmia Enderlein, 1921 



Enderlein, 1921, Dtsch. Tieräztl. Wochenschr., 29: 199; Rubcov, 1956: 632, 1959—1964: 

 451; Knoz, 1965: 36. 



Typ rodu: Simulia ornata Meigen, 1818 



Dospěle i: Celo $ poměrně široké, štít u obou pohlaví se stříbřitými lesky. 

 Basitarsusi zploštělý, 4— 7krát delší než široký. Basitarsuss u S vřetenovitě 

 rozšířený, jen o málo užší než holeň zadní nohy. Pedisulcus a kalcipala na 

 chodidle zadní nohy dobře vy^^inuta. Chodidlové drápky ? opatřeny na vnitř- 

 ním okraji, asi v 1/3 od kořene drápku, ostrým zoubkem jako u rodů Tetisimu- 

 lium a Giius. Pleurální membrána ochlupená nebo holá. Bazální část křídlové 

 žilnatiny lysá. Gonosternum úzké, pluhovitého vzhledu. Z boku je na jeho 

 těle dobře patrná pilovitě ozubená pata a různě utvářený ventrální výběžek. 

 V paramerách okolo 12 velkých trnů. Gonostyly 2,0— 2,5krát delší než gono- 

 coxity. Vnitřní okraje destiček ovipositoru vždy konkávní. Velikost 2,5 až 

 4,5 mm. 



Larva: Postgenální výřez zasahuje do 1/3—2/3 délky к zadnímu okraji 

 hypostomia. Tykadla poměrně dlouhá, jejich druhý článek často druhotně 

 členěn na 2 nebo více článků nepravých. Okrajové zuby hypostomia přibližně 

 stejně dlouhé jako zub střední. Anální přívěsky jednoduché nebo rozvětvené, 

 ventrální papily rudimentární, sotva patrné. Velikost 6,0- 11, mm. 



Kukla: Zámotek kapsoví tý. V dýchacích keříčcích po 6 nebo 8 dýchacích 

 vláknech, umístěných na 3 nebo 4 společných stvolech. Šupinovité trny na 

 hřbetní straně zadečku vyvinuty zpravidla při předních okrajích 7. —9. 

 článku, často s otupenými a někdy i zaoblenými vrcholy. Hákovité trny na 

 ventrální straně zadečku jednoduché nebo dvojitě větvené. Koncové trny 

 zadečku s otupenými vrcholy, vždy však dobře patrné. 



244 



