Larva: Základní barva hlavy hnědá až tmavohnědá. Kresba na frontokly- 

 peu zpravidla pozitivní, výjimečně přechodného typu. Postgenální výřez v po- 

 době lomeného oblouku, zasahující asi do 2/3 délky к zadnímu okraji hyposto- 

 mia. Po stranách hypostomia 6—12 štětin, uspořádaných v jedné řadě. Ty- 

 kadlo Gčlánkové, převážně hnědé, jen v místech ohybu článků světlejší, o cel- 

 kové délce okolo 0,44 mm. Ve velkém filtračním vějíři 27 —39 paprsků. Na 

 vrcholu mandibuly v řadě b. t. 8—14 zubů, za výběžkem t. p. 1 —2 trnité 

 zoubky. V orgánových základech dýchacích keříčků kukly po 6 vláknech. 



V zadní přísavce 74 — 100 řad háčků s 10—14 háčky v jedné řadě. Anální 

 přívěsky rozvětvené s 8—10 lalůčky na každém hlavním laloku. Ventrální 

 papily chybějí. Velikost 6,5 —8,5 mm. 



Kukla: Zámotek kapsovitý, hustě předený, vpředu hluboko x^ykrojený, 

 takže hlava a převážná část hrudi kukly z něj vyčnívají. Hrudní hrbolky s hlad- 

 kým povrchem, uspořádané do ostrůvkovitých skupinek. Průměr hrbolku 

 0,008—0,011 mm. Hrudní trichomy jednoduché i dvojitě větvené. Kmenová 

 část dýchacího keříčku a společný stvol horní dvojice vláken nápadně vzduté. 

 Dolní dvojice vláken vyrůstá přímo ze společného kmene dýchacího keříčku. 

 Šupinovité trny na hřbetní straně zadečku zpravidla s otupenými vrcholy 

 a vyvinuty jen na 7. a 8. článku. Chaety při zadním okraji hřbetní strany 

 2. abdominálního článku umístěny na kruhovitých skleritech. Hákovité trny 

 na břišní straně zadečku většinou dvojitě větvené, jen některé jednoduché. 

 Koncové trny zadečku rudimentární. Velikost 2,5 —4,0 mm. 



Vývoj v horských a podhorských tocích a potocích, bystřinách i říčkách 

 s rychlým proudem vody. 2 generace do roka. Hojný výskyt dospělců ve IV až 



VI a VIII —XI. Samice napadají člověka, zvěř i domácí zvířata. 



Zeměpisné rozšíření: Evropa. 



Výskyt v ČSSR: V horských a podhorských oblastech běžný na území celého státu. 



6. Odagmia maxima Knoz, 1961 



Obr. 107, tab. V b, VIII j 



Knoz, 1961a: 110; Doby, 1963, Bull. soc. zool. France, 88 (1): 131 {Simulium); Zwolski, 

 1963b: 183; Rubcov, 1959—1964: 616; Knoz, 1965: 41. 



Blízce příbuzný předchozímu druhu, od kterého se liší zejména v následu- 

 jících znacích. 



$: Čelo a líce krátce stříbřitě ochlupené. Vertikální úhel čela okolo 107°. 

 Poměr délky a šířky 3. či. makadla 3,3 : 1. Smyslový orgán zaujímá asi 2/5 



256 



