vény tmavě. Poměr délky a šířky basilarsui 6,0—6,2 : 1, basitarsus asi 4,7 : 1. 

 Basitarsusa asi o 1/5 užší než holeň zadní nohy. Tergum 1. abdominálního člán- 

 ku černě ochlupené. Sklerity hypopygia obr. 1 1 1 B. Gonostyly v distální polo- 

 vině štíhlejší než u báze, při pohledu z ventrální strany je u jejich báze vysoký 

 otrnčný hrbol. Tělo gonosterna ploché, s tupým ventráhiím výběžkem a pilovité 

 ozubenou patou. Velikost 2,25— 3,0 mm. 



Larva: Základní barva hlavy světle hnědá. Kresba na írontoklypeu nezře- 

 telná, někdy zachovaná v podobě tmavé týlní skvrny. Postgenální výřez v po- 

 době lomeného oblouku s mírně zúženým ústím a s xrcholem zasahujícím asi 

 do 3/4 délky к zadnímu okraji hypostomia. Po stranách hypostomia po 3 —6 

 štětinách. 1.-3. či. tykadla světle žlutý, 4.-5. hnědý. Délka tykadla okolo 

 0,30 mm. Ve velkém filtračním vějíři 40—50 paprsků. Na vrcholu mandibuly 

 za výběžkem t. p. 1, v řadě b. t. 7—10 zoubků. V orgánových základech dý- 

 chacích keříčků kukly po 6 vláknech. V zadní přísavce 59—74 háčků se 7—12 

 háčky v jedné řadě. Anální přívěsky rozvětvené, se 4—7 lalůčky na každém 

 hlavním laloku. Ventrální papily chybějí. Velikost 3,5— 5, 5 mm. 



Kukla: Zámotek kapsovitý, hustě předený, bez otvůrků nebo okének. 

 Hrudní hrbolky velké a husté, s hladkým povrchem, o průměru 0,006 až 

 0,009 mm. Společný stvol horní dvojice dýchacích vláken svírá se společným 

 stvolem dolní dvojice ostrý úhel okolo 25°. Dýchací keříček štětečkovitě se\Te- 

 ný. Šupinovité trny na hřbetní straně zadečku vyvinuty nejvýše na 7. —9. 

 abdominálním článku, často však jen na či. 8. Hákovité trny na břišní straně 

 zadečku jednoduché i dvojitě větvené. Koncové trny dobře vyvinuty. Velikost 

 2,5 —3,0 mm. 



Vývoj v horských a vysokohorských bystřinách v letních měsících. Doba 

 kuklení a výlet dospělců v VI —VII. Krevsající druh. 



Zeměpisné rozšíření: Holarktická oblast. 



Výskyt v CSSR: Vzácnější druh zjištěný jen ve vyšších polohách (Krkonoše, Jeseníky^ 

 Tatry). 



2. Simulium vulgare Rubcov, 1956 



Obr. 1 1 1 A, tab. V g 



Rubcov, 1956: 736, 1959—1964: 524; Knoz a Šašinková, 1969: 33. 



Morfologicky blízký předchozímu druhu, od kterého se výrazněji liší jen 

 znaky uvedenými v klíči, biologií a rozšířením. 



270 



