následuje poměrně velká, sytě černá týlní skvrna. Postgenální výřez na vrcho- 

 lu ostře lomený, zasahující do 3/4—5/6 délky к zadnímu okraji hypostomia. 

 Ústí výřezu znatelně užší než jeho největší šířka. Po stranách hypostomia po 

 4 —6 štětinách. Ve velkém filtračním vějíři 40 —60 paprsků. Na vrcholu mandi- 

 buly v řadě b. t. 10—13 zoubků. V orgánových základech dýchacích keříčků 

 kukly po 8 vláknech. V zadní přísavce 66 —80 řad háčků s 9 — 15 háčky v jedné 

 řadě. Velikost 6,0— 9, mm. 



Kukla: Zámotek kapsovitý, velmi řídce předený, těsně přiléhající na tělo 

 kukly, s četnými ot\ůrky mezi předivovými vlákny. Hrudní hrbolky s hladkým 

 povrchem, poměrně husté, o průměru 0,004—0,008 mm. V dýchacích keříč- 

 cích po 8 vláknech, z nichž 3 nejvýše umístěné vyrůstají zpravidla z jednoho 

 společného stvolu, další tři ze středního společného stvolu a dvě zbývající ze 

 spodního stvolu. Ve způsobu větvení bývají často různé odchylky. Dýchací 

 keříčky košaté. Šupinovité trny na hřbetní straně zadečku vyvinuty zpravidla 

 na 7. —8. článku, někdy na 6. —9. Vrcholy trnů jsou otupené. Hákovité trny 

 na spodní straně zadečku jednoduché i dvojitě větvené. Velikost 3,8 —4,5 mm. 



Vývoj v potocích a říčkách protékajících mezi rybníky nebo i jinými typy 

 stojatých vod (jezera, tůně apod.). Nejhojnější výskyt vývojových stadií bývá 

 v propustech z rybníků a ve výtočích z jezer, a to bez ohledu na jejich nad- 

 mořskou výšku. Dospělce možno zastihnout v přírodě od V do konce IX. 

 Patrně několik generací do roka. Krevsající druh. 



Zeměpisné rozšíření: Evropa. 



Výskyt v CSSR: Jeden z nejhojnějších zástupců na celém území. 



4. Simulium verecundum Stone et Jamnback, 1955 



Obr. 112 B, tab. VI a, VIII p 



Stone a Jamnback, 1955, N. Y. State Museum Bull., 349:83; Rubcov, 1956: 795 (argyreaturn) ; 

 Rubcov, 1959-1964: 567; Knoz, 1965: 43. 



$: Líce stříbřitě ojíněné, čelo řídce ochlupené, černé, lesklé. Vertikální úhel 

 čela 93 —99°. Poměr délky a šířky 3. či. makadla 2,3 —2,5 : 1. Smyslový orgán 

 zaujímá 1/3 délky 3. či. makadla. Na vnitřním okraji mandibuly 31 —35, na 

 vnějším 15—16 zubů. Na obou okrajích lacinie po 15—17 zubech. Hruď 

 a bazální kmeny křídlové žilnatiny nažloutle ochlupené. Štít při pohledu zepře- 

 du s neostře ohraničenou stříbřitou kresbou. Na přední noze světle zbarveny: 

 kyčel celá, přikyčlí a stehno asi do 1/2, holeň uprostřed; na střední noze: 

 stehno s výjimkou proximálního vrcholu celé, holeň uprostřed, basitarsus asi 

 do 1 /2 ; na zadní noze : přikyčlí celé, stehno jen na proximálním vrcholu, basitarsus 



272 



