о aktivitu spojenou s pářením, při němž jsou aktivní obě pohlaví, avšak 

 důležitější roli zde hraje samec. Druhou fázi, ekonomicky významnější, před- 

 stavuje následná aktivita samice, tj. vyhledávání hostitele a sání. К páření 

 ovádovitých dochází většinou v časných ranních hodinách nebo při západu 

 slunce na určitých stálých místech, většinou blízko biotopů, kde se vyvíjejí 

 larvy. Důležitým faktorem jsou zde abiotické faktory, jako teplota vzduchu 

 a síla větru, avšak rozhodující význam má intenzita světla. Samci v době pá- 

 ření létají jednotlivě či ve větších rojích na určitém místě ve stabilním roji, 

 A^ětšinou ve světlinách mezi korunami stromů, nad lesními průsmyky či 

 cestami, ale i nad vodní hladinou, při březích, nebo nad nejvyššími místy 

 v krajině. Vylíhlé samice vletují do těchto stationárních rojů, kde dochází 

 okamžitě к páření s jedním z létajících samců. 



Denní aktivita samice spojená s hematofágií je u ovádovitých oproti ostat- 

 ním krevsajícím dvoukřídlým v mírném pásmu Evropy vázána téměř vý- 

 lučně na délku světelného dne, tj. od východu do západu slunce v době od 

 7 do 21 h, s maximem aktivity v poledních hodinách mezi 1 1 a 14 h. V pozd- 

 ním létě spolu se zkracováním dne se zkracuje i délka aktivity samice. Ve velmi 

 teplých dnech je v poledních hodinách, kdy teploty dosahují 30 °C, patrný 

 mírný pokles aktivity. V CSSR je jedinou výjimkou druh Tabanus paradoxus, 

 připomínající některé subtropické a tropické druhy; u něj je aktivita typicky 

 večerní a noční, až po západu slunce při setmění. Některé druhy rodu Chry- 

 sops zvyšují aktivitu rovněž v pozdním odpoledni a к večeru před západem 

 slunce. Faktory ovlivňující aktivitu $ jsou hlavně teplota vzduchu, síla větru, 

 sluneční svit, relativní vlhkost vzduchu a barometrický tlak. Pro druh Haema- 

 topota pluvialis je charakteristické, že $ napadají hostitele i při zamračeném 

 počasí a při mírném dešti. Studiem sezónní a denní aktivity ovádovitých se 

 v CSSR zabývali hlavně Doskočil a Chvála (1970, 1972). 



SYSTEMATICKÉ POSTAVENÍ, KLASIFIKACE 

 A FYLOGENEZE ČELEDI 



Celed Tabanidae patří mezi nejpůvodnější představitele podřádu Brackycera, 

 mezi tzv. nižší Brachycera, jejichž společným znakem je měchýřkovité empodium 

 na chodidlech, připomínající boční pulvilly (skupina Homeodactyla) . Tato 

 skupina zahrnuje celkem 9 recentních čeledí (bez čel. Athericidae) řazených do 

 3 nadčeledí: Xylophagoidea {Coenomyiidae, Pantophthalmidae, Rachiceridae a Xy- 

 lophagidae), Stratiomyioidea [Solvidae a Stratiomyiidae) a Tabanoidea [Rhagionidae, 

 Pelecorhynchidae a Tabanidae). Všechny tyto čeledi jsou někdy označovány ve 

 smyslu Henniga (1954) jako skupina Tabaniformia. Nejnovější klasifikace 

 nižších brachycerních dvoukřídlých navržená Stuckenbergem (1973) vychází 

 z velké příbuznosti nově vyčleněné čel. Athericidae (původně Rhagionidae) 



295 



