na 40 mg, takže celková ztráta krve jednoho kusu skotu během letní sezóny 

 na exponovaném biotopu je značná. O vyčíslení úbytku na hmotnosti a plížení 

 dojivosti existuje v literatuře řada spíše spekulativních a vědecky nepodložených 

 údajů, nicméně snížení dojivosti u skotu pasoucího se volně po celý den bude 

 značné a v literatuře se shodně odhaduje na 15—25 %. Nezanedbatelný je 

 i ekonomický význam ovádovitých л^ období jejich maximálního výskytu 

 v rekreačních oblastech u vod. 



Zdravotnický význam ovádovitých spočívá jako u všeho krevsajícího dvou- 

 křídlého hmyzu předně ve vlastním bodnutí a sání krve, a dále v pasivním nebo 

 akti\ním přenosu řady onemocnění. Oproti ostatním hematofágním dvou- 

 křídlým již samotný v^ich mohutného sosáku je bolestivý, navíc znásoben 

 vstříknutím sekretu slinných žláz do rány spolu s antikoagulačními a proteo- 

 lytickými látkami. Antikoagulační látky způsobují delší krvácení ranky po 

 sání a zvýšené nebezpečí pasivního přenosu nákaz jinými dvoukřídlými. 

 Toxické proteolytické enzymy pak způsobují pozdější kožní reakci, která 

 zvláště u přecitlivělých lidí probíhá velmi intenzívně a není zvláštností nutnost 

 lékařského ošetření. Ovádovití jsou známi i jako aktivní nebo pasivní přenašeči 

 řady nakažlivých onemocnění,jejichž původci vnikají do krve hostitele výměšky 

 slinných žláz ováda. V subtropických a tropických oblastech přenášejí ovádo- 

 vití na domácí zvířata a člověka řadu trypanosomóz, piroplasmóz, anaplasmóz, 

 arboviróz, filarióz a některá bakteriální onemocnění (podrobněji viz Lutta 

 1970, Chvála a kol. 1972, Krinsky 1976). V mírném pásmu střední Evropy 

 (a tedy i v CSSR) přicházejí v úvahu hlavně d\'ě bakteriální onemocnění; 

 tularémie, jejímž původcem je Francisella tu la remis, a anthrax (uhlák či sněť 

 slezinná), kterou způsobuje Bacillus anthracis. V obou případech však role ová- 

 dovitých při přenosu těchto chorob byla — alespoň v mírném pásmu Evropy 

 — asi přeceněna a jde spíše o mechanické rozšiřování nákazy, jako např. 

 přímým stykem s nakaženým zvířetem apod. Laboratorní přenos byl však 

 u řady druhů ovádovitých experimentálně ověřen. 



OCHRANA A BOJ 



V této oblasti bylo u ovádovitých uděláno zatím jen málo. Studium vý- 

 vojových stadií je prakticky v samém počátku a několik prací o aplikaci 

 emulze pyrethra do půdy, při kterém larvy vylézají na povrch, nenašlo zatím 

 praktické použití. Člověka před dospělci nejúčinněji chrání dobrý oděv, 

 popřípadě moskytiéra, jelikož prakticky všechny repelentní látky doposud 

 užívané se na ovádovité ukázaly málo účinné. V době masového výskytu 

 v poledních hodinách je nejjednodušší ukrytí ve stanu nebo v místnosti, po- 

 něvadž samice nikdy neútočí na hostitele v interiéru. Rovněž u skotu je do- 

 poručováno pasení v místech s hojným výskytem ovádovitých v ranních ho- 



298 



