а některé pavouky, např. pokoutníky (čel. Tegenariidae) . Nižší stadia larev 

 ovádovitých se stávají často potravou jiných dra\-ých larev, hlavně dvoukříd- 

 lých, vzrostlé lar\^y mají už jen málo nepřátel. 



KLÍČ PODČELEDÍ A RODU ČELEDI TABANIDAE 



1 (8 



2 (3 



3 (2 



4 (5 



13 (12 



14 (15 



Dospělci 



Zadní holeně se 2 apikálními ostruhami, temeno se 3 funkčními očky na zřetelném 

 hrbolku. Genitálie o: styly rozdvojené, jsou-li jednoduché, pak prodloužené (obr. 

 119 В 1 — 2). 



Flagellum tykadla složeno z 8 téměř rovnocenných článků (obr. 117 Cl). Větší 

 druhy, 14 — 20 mm, sosák nápadně delší než výška hlavy. Genitálie q: epandrium 



nepárové, styly rozdvojené (obr. 119 AI, Bl) podčeleď Pangoniinae 



Flagellum tykadla složeno z 5 rozlišitelných článků, bazální či. odlišný od 4členného 

 apikálního stylu (obr. 1 17 C2 — 4). Drobné, většinou černě a žlutě zbarvené druhy 

 o velikosti 6 — 12 mm, sosák nepřesahuje výšku hlavy. Genitálie ^' epandrium pá- 

 rové, styly jednoduché, dlouhé (obr. 119 A2, B2) 



1. podčeleď Chrysopsinae (str. 303) 



1. a 2. či. tykadel přibližně stejné délky (obr. 1 1 7 C2). Pod tykadly zřetelné leskle čer- 

 né obličejové a tvářové hrbolky (obr. 125 A2). Křídla s tmavohnědou kresbou 

 (str. 118 A) 1. rod Chrysops (str. 303) 



2. či. tykadel zřetelně kratší než 1. či. (obr. 1 17 C3 — 4). Obličejové a tvářové hrbol- 

 ky chybějí. Křídla průsvitná, bez kresby. 



2. či. tykadel štíhlý, asi 2krát delší než široký (obr. 117 C3). Jednobarevně šedavě 



zbarvený druh, oči u živých jedinců s izolovanou skvrnou uprostřed 



2. rod Nemorius (str. 312) 



2. či. tykadel krátký a silný, jeho délka se rovná šířce (obr. 1 17 C4). Jednobarevně 



žlutý druh, oči u živých jedinců skvrnité 'i. roá Siliius (str. 313) 



Zadní holeně bez apikálních ostruh, temeno bez fukčních oček, nanejvýše s očkovým 



hrbolkem. Genitálie o' styly jednoduché a zkrácené (obr. 119 B3) 



2. podčeleď Tabaninae (str. 314) 



Stylus 3. či. tykadel 4členný, báze článku většinou s dobře patrným dorzálním 



výběžkem (obr. 117 C5). 



Basicosta holá (obr. 118 B2), zadeček široce plochý. Čelní hrbolky 9 slity v jediný 



úzký kyjovitý hrbolek (obr. 146 Bl, Cl) (tribus Diachlorini) 



9. rod Philipomyia (str. 375) 



Basicosta ochlupená (obr. 1 18 Bl), zadeček s výjimkou rodu Therioplectes prodlouže- 

 ný. Čelní hrbolky 9 oddělené nebo jen úzce spojené (obr. 1 17 A) (tribus Tabanini). 

 Oči u žijících jedinců žlutavé nebo světle zelenavé šedé, s 1 neúplnou páskou nebo 

 bez pásek. U suchých jedinců oči světle hnědě nebo rezavohnědě zbarvené. Čelní 

 hrbolky 9 redukované, malé nebo chybějí. Většinou světle šedě nebo žlutavohnědě 



zbarvené druhy (obr. 137) 5. rod Atylotus (str. 340) 



Oči u žijících jedinců sytě zelené až tmavě rezavohnědě, většinou s 1 — 4 páskami, 



nebo bez nich. U suchých jedinců oči černohnědé až černé. Čelní hrbolky ? dobře 



vyvinuté. 



Střední a zadní holeně silné a hustě bělavě ochlupeně. Oči ochlupené, bez pásek. 



Velký, černě, bělavě a rezavě ochlupený druh, připoinínající čmeláka .... 



6. rod Therioplectes (str. 348) 



300 



