setami na čelních hrbolcích, protáhlou pochvou sosáku, pouze 1 řadou ostnitých 

 výběžků na zadečkových článcích, anální či. nenese ani dorzolaterální ani late- 

 rální hřebí nky trnů. 



Rod druhově velmi početný, zahrnující téměř 300 druhů, a známý ze všech 

 geografických oblastí. Dělí se na 4 podrody, z nichž ve střední Evropě je 

 zastoupen jen nominátní podrod Chrysops s. str. V Evropě je známo 16 druhů, 

 z nich v ČSSR bylo zjištěno 8. Existuje několik dobře vyhraněných skupin 

 druhů, které však zde nejsou vzhledem ke snadné determinaci a malému 

 počtu československých druhů uvedeny. 



KLÍČ DRUHŮ RODU CHRYSOPS 



1 (16) Oči široce rozděleny čelem — ?$. 



2 (7) Nohy jednobarevně černé. 



3 (4) Čelo a obličej jednobarevné leskle černé bez rozlišených hrbolků, zadeček převáž- 



ně černý \. С sepukralis (str. 305) 



4 (3) Základní zbarvení čela a obličeje žluté či šedavé, leskle černé hrbolky dobře od- 



lišeny (obr. 125 AI — 2). 



5 (6) Vrcholová skvrna na křídlech úzká, dosahuje jen к žilce R4 (tab. IXc). 2. tergum 



s černou kresbou ve tvaru široce otevřeného obráceného písmene V, které je od 

 3. terga odděleno základním žlutým zbarvením; následující terga se žlutým lemem 

 při zadním okraji (obr. 125 A3) 2. C. divaricatus {str. ?>Q(i) 



6 (5) Vrcholová skvrna na křídlech široká, zabírá téměř 3/4 žilky R4 (tab. IXd). 2. ter- 



gum s černou kresbou ve tvaru úzkého obráceného písmene V, které je spojené 

 se 3. tergem; následující terga převážně černá, bez světlého lemu při zadním 

 okraji (obr. 125 B3) 3. С caecutiens (str. 307) 



7 (2) Nohy dvoubarevné, přinejmenším střední a zadní holeně žlutavé. 



8 (15) Diskoidální pole na křídlech tmavé, nanejvýše uprostřed neznatelně prosvětlené 



(tab. IXf, i— k). 



9 (14) 2. tergum žluté s nepárovou či párovou černou skvrnou uprostřed. Pole Cu uzav- 



řené, křídla průsvitná s výraznou tmavohnědou kresbou. 



10 (11) 2. tergum s malou černou středovou skvrnou při předním okraji (obr. 125 C3). 



Vrcholová skvrna na křídlech široká, zabírá asi 3/4 žilky R4 (tab. IXf) .... 

 4. С viduatus (str. 307) 



11 (10) 2. tergum se 2 středovými černými skvrnami (obr. 125 D3). 



12 (13) černé středové skvrny na 2. tergu vpředu spojené a dosahují předního okraje 



terga (obr. 125 D3). Vrcholová skvrna na křídlech velká, zabírá téměř celou 

 žilku R4, jednotlivá poíe ve středové pásce jsou uprostřed slabě prosvětlená (tab. 

 IXi, j) 5. C. relictus (str. 309) 



13 (12) Černé středové skvrny na 2. tergu jsou široce oddělené a nedosahují к přednímu 



okraji terga (obr. 126 AI). Vrcholová skvrna na křídlech užší, zabírá sotva 1/2 

 žilky R4 6. С parallelogrammus (str. 309) 



14 (9) 2. tergum převážně černé, pouze okraje žlutavé, při zadním okraji se šedavým 



středovým trojúhelníkem (obr. 126 Bl). Pole Cu otevřené, křídla spíše rovnoměrně 



hnědě zakouřená, typická tmavá kresba nevýrazná (tab. IXk) 



I.e. rufipes (str. 310) 



304 



