3. rod Si lvi US Meigen, 1820 



Meigen, 1820, Syst. Beschr., 2: 27. 



Typ rodu: Tabanus vitiili Fabricius, 1805 — S. alpinus (Scop.) 



Menší až středně velké, žluté až hnědavě zbarvené druhy bez xýrazné 

 kresby, křídla průsvitná, jen někdy slabě zakouřená. Tykadla oproti rodům 

 Chrysops a Nemorius zkrácená, 1. či. ztlustlý, 2. či. zkrácený, jeho délka se rovná 

 přibližně šířce. Celo ? s \^razným okrouhlým čelním hrbolkem, hrbolky na 

 obličejové části chybějí. Oči u živých či vlhčených jedinců smaragdově zelené 

 až žlutozelené s černými skvrnami. Zadní holeně s apikálními ostruhami. 



Vývoj ani vývojová stadia nejsou známa. 



Rod Silvius je znám z celého světa s výjimkou etiopské a australské oblasti, 

 druhově málo početný. Je rozlišeno celkem 5 podrodů, z nich v Evropě je 

 zastoupen jen nominální podrod Silvius s. str. se 6 druhy, v ČSSR byl zjištěn 

 jen 1 druh. 



1. Silvius alpinus (Scopoli, 1763) 

 Obr. 117 C4, 127 В 



Scopoli, 1763, Ent. Carniol., p. 372 {Tabanus); italicus Fabricius, 1781, Spec. Ins., 2: 457 

 (Tabanus); vituli Fabricius, 1805, Syst. Ant., p. 97 {Tabanus); alpinus Drapiez, 1819, Ann. 

 Gén. Sei. Phys., 1: 136 {Tabanus); Olsufjev, 1937: 118, 1977: 131 {vituli); Chvála a kol. 

 1972: 152. 



Obr. 127. A — Nemorius vitripennis, В — Silvius alpinus. 1 — čelo 5, 2 — tykadlo $,3 — tykadlo 



o, 4 — zadeček $. 



313 



