lišně zbarvené od zadečku. Čelní hrbolky jen s 1 setou, pochva sosáku krátká. 

 Zadečkové články se 2 řadami ostnitých výběžků a dorzální výběžky anální 

 růžice jsou zpravidla nápadně delší než ventrální. 



Rod převážně holarktického rozšíření, z nearktické a palearktické oblasti 

 je známo přes 160 druhů, jen několika druhy zasahuje rod i do Siřední Ameriky 

 a chladnějších částí etiopské a orientální oblasti. V Evropě je známo 37 druhů, 

 z nichž 17 bylo zjištěno v ČSSR, ale výskyt nejméně dalších 4 je možný. Pro 

 snadnější determinaci jsou jednotlivé druhy rozděleny do 8 dobře morfologicky, 

 ale i ekologicky a geograficky odlišitelných skupin druhů. 



Obr. 128. Hybomitra bimaculafa 2, celkový pohled fdcl. К. Aravad). 



KLÍČ DRUHŮ RODU HYBOMITRA 



1 (48) Oči rozděleny čelem — $9 



2 (3) Tykadla, makadla a nohy oranžové žluté. Velký (17—22 mm) černý druh, zadeč- 



kové či. zlatožluté ochlupené při zadním okraji (1. skupina H. tarandina) .... 

 \. H. tarandina (str. 320) 



3 (2) Tykadla, makadla a nohy jinak zbarvené, nikdy jednobarevné oranžové žluté. 



Menší druhy, okolo 15 mm. 



4 (11) Nohy jednobarevné černé (2. skupina H. aterrima). 



5 (6) Čelní trojúhelník leskle černý (obr. 129 Bl), tykadla a makadla černá. Zadeček 



černý s nevýraznou šedavou kresbou středových trojúhelníčků a velkých bočních 

 skvrn na 2. tergu 2. Я. w/cawj (str. 32 1) 



6 (5) Čelní trojúhelník šedě poprášený, matný. Zadeček se světlým lemem při zadním 



okraji terg, nebo celý černý. 



7 (8) Terga zadečku zlatožluté ochlupená při zadním okraji, makadla černošedá až 



tmavohnědá, krátce černě ochlupená 3. //. auripila (str. 322) 



e (7) Zadeček celý černý a černě ochlupený, nebo s málo patrnými šedavými středovými 

 trojúhelníčky či bočními skvrnami při zadním okraji terg. 



315 



