6P (68) Oči dlouze tmavohnědě ochlupené, čelní trojúhelník holý. 2. a 3. tergum se zřetel- 

 nými hnědými bočními skvrnami, 2. — 4. sternum hnědavé (5. skupina H. montana) 

 10. //. nigricornis (str. 328) 



70 (67) 3. či. tykadel (obr. 132 C3, D3) rezavě hnědý, nanejvýše stylus černý. Všechny 



facety přibližně stejné velikosti (5. skupina H. montana). 



71 (72) Tmavý středový pruh na hřbctní straně zadečku širší, zabírá 1/3 až 1/5 šířky 



3. terga, směrem dozadu se slabě rozšiřuje, nebo je stejně široký. Štítek s černými 

 chloupky. Menší druh, 12— 14 mm 1 1. Я. /wnWa (str. 330) 



72 (71) Tmavý středový pruh na hřbetní straně zadečku užší, zabírá asi 1/8 až 1/5 šířky 



3. terga, směrem dozadu se zužuje. Štítek při vrcholu se světlými chloupky. Větší 

 druh, 14 — 17 mm \2. H. nitidifrons confiformis (str. 330) 



73 (66) Oči se dotýkají na čele v délce, která se rovná asi 2 X výšce čelního trojúhelníka 



(obr. 133 A6). 



74 (79) 1. či. tykadel (obr. 133 A3) nahoře jen s krátkými chloupky. Koncový či. makadel 



(obr. 133 A5) ne příliš ztlustlý, oválný, nadtykadlové oblouky ve střední části roz- 

 šířené. Temeno s krátkými chloupky (5. skupina H. montana). 



75 (76) 3. či. tykadel (obr. 133 A3) široký, se zřetelným dorzálním výstupkem, rezavě hnědý 



s výjimkou černého stylu. Notopleurální hrbolky černé 



\3.H.lundbecki{^\.T.Z'i\) 



76 (75) 3. či. tykadel (obr. 133 B3, C3) zúžený, dorzální výstupek jen slabě vyvinutý, pře- 



vážně černý. Notopleurální hrbolky hnědé. 



77 (78) 3. či. tykadel (obr, 133 B3) poměrně štíhlý, nahnědlý nanejvýše v bazální polovině, 



dorzální výstupek jen slabě vyvinutý. Zadeček převážně zlatožlutě ochlupený. 

 Větši druh, 15,5— 17 mm 14. Я. /ro/j/ca (str. 333) 



78 (77) 3. či. tykadel (obr. 133 C3) velmi štíhlý a téměř celý černý, dorzální výstupek 



nezřetelný. Zadeček převážně šedavě a černě ochlupený. Menší druh, 13 — 15 mm 

 \Ъ . H . montana {•áX.v . ЪЪЪ) 



79 (74) 1. či. tykadel (obr. 135 A3) nahoře s dlouhými černými chloupky, které jsou tak 



dlouhé nebo delší než délka obou bazálních článků dohromady. Koncový či. ma- 

 kadel (obr. 135 A5) velmi ztlustlý, téměř kulovitý, nadtykadlové oblouky stejno- 

 měrně široké. Temeno s chomáčkem dlouhých chloupků za očkovým hrbolkcm 

 (6. skupina H. bunaculata). 



80 (81) Všechny facety téměř stejně velké, jen středové jsou slabě zvětšené. Notopleurální 



hrbolky černé. Hnědé boční skvrny jen na 1 . — 3. tergu a při pohledu zezadu se 

 stříbřitě šedým leskem; tmavý středový pruh široký, zabírá 1/4 až 1/3 šířky 3. 

 terga n. H.bi?naculata {str. 336) 



81 (80) Hořejší facety zřetelně zvětšené. Hnědé boční skvrny zpravidla na 1. — 4. tergu, 



jsou-li jen na 1. — 3., pak notopleurální hrbolky hnědé. Tmavý středový pruh úzký, 

 zabírá asi 1/8 šířky 3. terga. 



82 (83) Hořejší facety nápadně velké a ostře oddělené od menších na spodní části oka. 



Bazální či. tykadel a notopleurální hrbolky hnědé až žlutohnědé 



1 9. Я. ciureai (str. 338) 



83 (82) Hořejší facety méně zvětšené, plynule přecházejí v menší facety na spodní části oka. 



Bazální či. tykadel šedé nebo černošedé. 



84 (85) Tmavý středový pruh na hřbetní straně zadečku ostře oddělený od hnědých boč- 



ních skvrn, bělošedé středové trojúhelníčky při zadním okraji terg široké a nízké. 

 1. tergum široce zlatožlutě ochlupené při zadním okraji. Notopleurální hrbolky 

 černé, zřídka hnědé 18. Я. distinguenda (str. 337) 



85 (84) Tmavý středový pruh není ostře oddělen od bočních hnědých skvrn, světlé stře- 



dové trojúhelníčky vysoké a méně zřetelné. 1. tergum nanejvýše jen úzce zlato- 



319 



