celý s modrošedým nádechem. Celní trojúhelník 9 celý leskle černý, u c? jen 

 v hořejší části. Přední chodidla c? s dlouhými černými chloupky, všechny 

 facety téměř stejně velké. Velikost 13—17 mm. 



V rybničnatých oblastech na vlhkých bažinatých a rašelinných biotopech 

 i v nížinách místy hojný druh, častější však na horách, kde vystupuje do výšky 

 přes 2000 m. Vývoj není znám, dospělci létají od počátku V do VII, jen vý- 

 jimečně v VIII. Typicky jarní a spíše horský druh s maximem výskytu v VI. 



Zeměpisné rozšíření: Západoevropský druh obývající střední mírné 

 pásmo, na severu dosahuje na Britské ostrovy, do zemí Beneluxu a Dánska, 

 v jižních částech Evropy jen na horách. Chybí v evropské části SSSR. 



Výskyt v ČSSR: Po celém území, častější však na horách. 



3. Hybomitra auripila (Meigen, 1820) 



Obr. 129 C, 131 A2, B2 



Meigen, 1820, Syst. Beschr., 2: 41 {Tabanus) ; aethiopshiungh, IS23,K. svenska Vet.-Akad. 

 Handl., 44: 265 (Tabanus) ; lugubris Zetterstedt, 1838, Ins. Lapp., p. 515 {Tabanus) ; nigerrimus 

 Zetterstedt, 1842, Dipt. Scand., 1: 115 {Tabanus); Chvála a kol., 1972: 184; Olsufjev, 1977: 

 349. 



Od předešlého druhu H. micans se liší celým šedě poprášeným čelním troj- 

 úhelníkem a odlišnou kresbou zadečku ; celkové zbarvení je spíše černohnědé 

 a jednotlivé články jsou při zadním okraji a po stranách hustě tmavě zlato- 

 žlutě ochlupené, u olétaných jedinců světlé ochlupení zadečku mizí. Facety á* 

 jsou ve střední a hořejší části očí slabě zvětšené, přední chodidla jen krátce 

 ochlupená. Velikost 13— 16 mm. 



Vývoj není znám, kuklu popsal Raymond (1977). Dospělci se vyskytují 

 podobně jako H. micans na vlhkých stinných biotopech v rybničnatých oblastech 

 i v nížinách, častěji ale na horách ve výšce i přes 2000 m. Místy hojně, od konce 

 V do 2. poloviny VIII s maximem výskytu v VI. Samice napadají, jako u pře- 

 dešlého druhu, člověka, koně a skot. 



Zeměpisné rozšíření: Evropský druh podobného rozšíření jako H. 

 micans, severně však zasahuje do Skandinávie až do Laponska, východně po 

 karpatském pohoří až do evropské části SSSR (Hoverla). 



Výskyt v ČSSR: Po celém území, hlavně však v podhorských a horských oblastech. 



322 



