4. Hybomitra aterrima (Meigen, 1820) 



Obr. 129 D 



Meigen, 1820, Syst. Beschr., 2: 33 (Tabanus) ; aterrima var. jacobi Bouvier, 1945, Mitt. 

 Schweiz, ent. Ges,, 19: 425 {Therioplectes) ; Chvála a kol., 1972: 186; Andersson, 1975, Ent. 

 scand., 6: 161—163; Olsufjev, 1977: 350. 



Celý černě zbarvený a černé ochlupený druh, zadeček někdy s naznačenými, stříbřitě 

 šedými středovými trojúhelníčky a úzkým postranním lemem při zadních okrajích terg 

 (var. jacobi) . Tykadla a nohy černé, makadla černohnědá. Křídla s tmavou skvrnou při bázi 

 žilky R4. Velikost 13 — 16 mm. 



Druh obývající převážně horské a vysokohorské biotopy, o jeho vývoji ani bionomii neni 

 téměř nic známo. Výskyt v VI a VIL 



Zeměpisné rozšíření: Hory střední a jihozápadní Evropy. Druh známý ze španělských 

 a francouzských Pyrenejí, soustavy Alp a z Černého lesa (Schwarzwald). Někdy uváděný 

 výskyt v Karpatech nebyl ověřen a druh se nevyskytuje ani ve Skandinávii. 



Výskyt v ČSSR: Dosud nezjištěn, ale výskyt v horách Čech (Šumava, Krušné hory, 

 Krkonoše) není vyloučen. 



5. Hybomitra caucasica (Enderlein, 1925) 



Obr. 130 A 



Enderlein, 1925, Mitt. zool. Mus. Berlin, 11: 358 {Therioplectes); tetricus Szilády, 1914, 

 Annls Mus. nat. hung., 12: 661 (Tabanus), nec Marten, 1883; Olsufjev, 1937: 172 (tetricus); 

 aterrimus auripilus f. palpalis Kröber, 1938: 172 (Sziladyniis) ; olsoufievi Philip, 1956, J. sanit. 

 Zool., 7: 230; olsujjevina Philip, 1961, Pacif. Insects, 3: 479; Chvála a kol., 1972: 188; Olsufjev, 

 1977: 370. 



Černě zbarvený a černě ochlupený druh s černými tykadly a nohama, připomínající druh 

 H. aterrima, se kterým byl často zaměňován. Liší se světlými žlutohnědými makadly, která jsou 

 u ? převážně světle ochlupená, světle ochlupeným obličejem a hnědavě zakouřenými křídly 

 bez tmavé skvrny při bázi žilky R4. Samec se navíc liší nezvětšenými facetami v hořejší části 

 oka. Velikost 1 3 — 1 7 mm. 



Podobně jako předešlý je charakteristickým představitelem horského a vysokohorského 

 pásma, o jeho vývoji a bionomii není téměř nic známo, i když se jedná místy (např. Kavkaz) 

 o hojný druh. Dospělci se vyskytují od VI do VIII. Larvu a kuklu popsal nedávno Terterjan 

 (1975). 



Zeměpisné rozšíření: Horský druh mírného a teplého pásma Evropy známý od Py- 

 renejí přes Alpy, Karpaty až po Kavkaz. 



Výskyt v ČSSR: Dosud nezjištěn, ale vzhledem к celkovému rozšíření by v horách, např. 

 v Tatrách, neměl chybět. 



323 



