prakticky celá černá, 3. či. úzký a jen u $ slabě nahnědlý při bázi. Čelo $ jako 

 u předešlých dvou druhů s leskle černým vypuklým spodním hrbolkem, 

 Facety v hořejších 2/3 očí ^ zřetelně zvětšené, avšak ne ostře oddělené od spodní 

 třetiny s malými facetami. Velikost 12,5— 16 mm. 



Na podobných biotopech jako předešlé 2 druhy, ale spíše ve vyšších polohách, 

 rovněž doba vyskytuje delší, od poloviny V do konce VIII. V horách je častější 

 tmavá forma. Vý\'oj a biologii druhu sledovala Soboleva (1974), samice na- 

 padají člověka a vyšší teplokrevné živočichy a byly zjištěny jako přenašeči 

 anthraxu. 



Zeměpisné rozšíření: Na širokém areálu v palearktické oblasti; celá 

 Evropa, od Britských ostrovů a Španělska přes Sibiř až po Kamčatku, Sacha- 

 lin, Koreu a Japonsko. Hojný druh ve východních oblastech, hlavně na Sibiři, 

 v Evropě vzácnější. Není vyloučena ani konspecifita se severoamerickým 

 druhem H. frontalis Walk. 



Výskyt v ČSSR: Po celém území spíše vzácný druh, častěji ve vyšších polohách. 



6. skupina Hybomitra bimaculata 



Druhově velmi početná skupina, podobná předešlé, zahrnuje rovněž re- 

 zavohnědě zbarvené druhy, se světlými, ale silně ztlustlými makadly. Čelo $ 

 naspodu zúžené, spodní hrbolek malý a matný, 1. či. tykadel (J dlouze ochlupe- 

 ný. Skupina známá z celé holarktické oblasti. 



16. Hybomitra muehifeldi (Brauer, 1880) 



Obr. 116, 121 Al-Gl, 134 A5, B5, 135 A 



Brauer, 1880, Denkschr. Akad. Wiss., Wien, 42 : 149 (Tabantis) ; solstitialis auct., nec Meigen, 

 1820, partim; tropicus auct., nec Linné, 1758, partim; Lyneborg, 1959, Ent. Meddr, 29: 119; 

 Chvála a kol., 1972: 228; Olsufjev, 1977: 366. 



Rezavohnědě zbarvený druh, čelo ? úzké, index 1 : 5 —6, к temeni rozšířené, 

 spodní čelní hrbolek matný se zřetelným vroubkováním. Rezavohnědé 

 skvrny na 1.— 3. tergu, jen vzácně naznačené i na 4. tergu, tmavý středový 

 pruh u ? široký, zabírá téměř 1/3 šířky 2. terga, u ^ úzký, zabírá jeho 1/6 — 1/8. 

 Notopleurální hrbolky hnědé nebo alespoň nahnědlé, bazální články tykadel 

 hnědé se šedavým popraškem, u (J s dlouhými černými chloupky. Facety S 

 v hořejší části oka zřetelně zvětšené, ale ne ostře oddělené od menších facet. 

 Samice se snadno odliší charakteristickým tvarem genitálií, úzkou subgenitální 

 ploškou a vysokými cerky (obr. 134 A5, B5). Velikost 13— 16,5 mm. 



334 



