Tykadla celá černá, kyvadélka bělavá. Rezavě hnědé až hnědé boční skvrny jen na 1. — 3. 

 tergu, jsou rozděleny širokým černým středovým pruhem, který u ? zabírá 1/3 až 1/4 šířky 

 2. terga a který je při zadním okraji každého terga rozšířen a podélně rozdělen úzkým, světle 

 šedým středovým pruhem ; u c? světlý středový proužek většinou chybí a černý středový pruh 

 zabírá méně než 1/4 šířky 2. terga. Oči ? někdy s redukovanou hořejší a spodní páskou, u ^ 

 jsou facety v hořejších 2/3 oka přibližně 2 X větší než na spodní části. Čelo ? spíše užší, index 

 okolo 1 : 4,5, spodní hrbolek nelesklý. Sternální strana zadečku u obou pohlaví se širokým 

 tmavým středovým pruhem na bazálních článcích. Velikost 12 — 18 mm. 



i;-;/ B4 



/"1,1 



Obr. 1 36. A — Hybomitra expollicata, В — H. acuminata. 1 — čelo ?, 2 — tykadlo ?, 3 — tykadlo 



(?, 4 — makadlo $,5 — makadlo <?. 



Druh vázaný svým výskytem hlavně na mořská pobřeží a na slaniska ve vnitrozemí, vys- 

 kytuje se spíše jen lokálně, ale na vhodných biotopech je velmi hojný od VI do VIII. Samice 

 napadají člověka a vyšší teplokrevné živočichy a jsou známy jako přenašeči bičíkovce Trypano- 

 soma evansi, způsobujícího onemocnění surra u zvířat. Kuklu popsal Raymond (1977), larva 

 byla nalezena v zemi ve břehu jezera (Olsufjev 1937). 



Zeměpisné rozšířeni: Evropa s výjimkou severských oblastí, na východ zasahuje přes 

 Sibiř a středoasijské republiky SSSR až do Mongolská, Číny a oblasti Vladivostoku. V Evropé 

 jediný zástupce této skupiny, pronikající hluboko do Evropy, hlavně podél celého pobřeží 

 od Ukrajinské SSR přes Francii, Velkou Británii až poj. Švédsko, izolovaně i ve vnitrozemí 

 v Rakousku, Švýcarsku, NDR (Stassfurt) a ve střední oblasti evropské části SSSR. 



Výskyt v ČSSR: Dosud nezjištěn, ale jeho výskyt hlavně na slaniscích lze předpoklá- 

 dat. 



Ve východních oblastech státu není vyloučen ani výskyt druhu Hybomitra morgani (Sur- 

 couf, 1912), který se liší od H. expollicata většími a světlejšími rezavě až červenavě či žluté 

 hnědými bočními skvrnami na 1. — 4. tergu, užším tmavým středovým pruhem. U obou po- 

 hlaví je na 2. sternu uprostřed tmavá izolovaná skvrna (viz Chvála a kol., 1972: 245, obr. 

 73). 



339 



