13. Tabanus bromius Linné, 1758 — Ovád bzučivý 

 Obr. 143 В 



Linné, 1758, Syst. Nat., p. 602; bromius var. flavofemoratus Strobl, 1909, Verh. zool.-bot. 

 Ges. Wien, 59: 292; bromius var. nigricans Szilády, 1914, Annls Mus. nat. hung., 12: 668; 

 Olsufjev, 1937: 278, 1977: 239; Chvála a kol., 1972: 357. 



Středně velký černošedý druh, oči holé, s 1 páskou u obou pohlaví. Zadeček 

 na hřbetní straně s výraznou šedou až žlutošedou kresbou, složenou z vysokých 

 středových trojúhelníčků a oválných bočních skvrn, na 2. a 3. tergu jsou boční 

 skvrny někdy hnědavé, jen výjimečně jsou celá terga po stranách slabě nahněd- 

 lá. Tykadla černohnědá, bazální články a báze 3. či. většinou tmavohnědá. 

 Celo $ poměrně úzké, index 1 : 4—4,5, spodní hrbolek černý. Postokulární 

 temenní lem úzký, s krátkými světlými chloupky. Hlava (J malá, asi tak široká 

 jako hruď, facety v hořejších 2/3 oka nápadně zvětšené a ostře oddělené od 

 spodní části, temeno jen krátce hnědavě ochlupené. Zadeček á* většinou nejmé- 

 ně na bocích 2. a 3. terga hnědý. Velikost 11—16 mm. 



Jeden z nejhojnějších zástupců čeledi, vyskytující se často na vhodných bio- 

 topech masově, obývá však nejrůznější typy biotopů od nížin až po hory, po 

 dlouhou dobu výskytu od konce V do poloviny IX, s maximem výskytu v let- 

 ních měsících v VII a VIIL Larvy nejčastěji ve vlhké zemi na okrajích vod, 

 vývojová stadia byla známa již i starším autorům, podrobný popis larvy a kukly 

 uvádí Ježek (1978c). Samice intenzívně napadají člověka a vyšší teplokrevné 

 živočichy a jsou známy jako přenašeči tularémie, anthraxu a trypanosomóz ko- 

 ní a velbloudů. 



Zeměpisné rozšíření: Celá Evropa včetně Laponska na severu, s. Afrika, 

 východně zasahuje na Sibiř к řece Ob, do Kazachstánu a Střední Asie. 



Výskyt v ČSSR: Po celém území hojný druh, včetně horských oblasti, misty velmi 

 hojný. 



14. Tabanus maculicornis Zetterstedt, 1842 



Obr. 143 С 



Zetterstedt, 1842, Dipt. Scand., 1 : 117; nigricans Egger, 1859, Verh. zool.-bot. Ges. Wien, 

 9: 392; Olsufjev, 1937: 271, 1977: 230; Chvála a kol., 1972: 360. 



Velmi podobný předešlému druhu T. bromius, ale v průměru menší a celkově 

 tmavěji zbarvený. Zadeček černošedý s nevýraznou šedou kresbou, oválné 

 boční skvrny na 2. a 3. tergu jsou vždy šedé, větší, a neostře ohraničené. Tykad- 

 la jednobarevně hnědá, celkově světlejší než u T. bromius, a oční páska je tmavší 



366 



