Malý černošedý druh, habituálně připomínající druhy rodu Haematopota^ 

 avšak křídla bez kresby. Zadeček leskle černý se šedavou kresbou, složenou ze 

 středových trojúhelníčků, oválných bočních skvrn a lemu při zadním okraji 



terg. Sterna černošedá s nevýrazným tmavším středovým pruhem. Oči holé, 

 u $ se 3 páskami, u cJ se 2 páskami. Čelní hrbolky ? výrazné, spodní leskle hně- 

 dý až černý, střední matně černý. Tykadla jednobarevně černohnědá až černá, 

 makadla hnědavá, světle a černě ochlupená, koncový článek <? nápadně dlouhý 

 a převážně černě ochlupený. Hlava cJ velká, širší než hruď, facety v hořejších 

 2/3 očí zvětšené a zřetelně oddělené od malých facet na spodní části. Velikost 

 9-11 mm. 



Horský až vysokohorský druh, jen velmi lokálně hojnější, kuklu popsal 

 Raymond (1977). Dospěici byli sbíráni na vegetaci a není známo, je-li $ 

 hematofágní. Na horských loukách a rašeliništích v VH a VIH. 



Zeměpisné rozšíření: Hory stř. Evropy; francouzské, švýcarské a ra- 

 kouské Alpy, Šumava, česká a polská strana Krkonoš, Jeseníky. 



Výskyt v GSSR: Velmi vzácný na rašeliništích v Krkonoších (Pančava, leg. Křeček), 

 na Šumavě (Mrtvý luh, leg. Spitzer) а v Jeseníkách (Karlova Studánka, leg. Lauterer). 



2. tribus DIACHLORINÍ 

 9. rod Philipe my i a Olsufjev, 1964 



Olsufjev, 1964, Bull. Mosk. Obšč. Isp. Prir., 69: 74. 



Typ rodu : Tabanus graecus Fabricius, 1 794 



Středně velké až větší a spíše robustní druhy, zadeček ? nápadně široký a plo- 

 chý, u obou pohlaví na bocích široce žlutohnědě až hnědě zbarvený. Oči holé, 

 bez pásek. Čelo ? úzké, index okolo 1 : 4 —5, čelní hrbolky jsou slity v jeden 

 úzký kyjovitý hrbolek, dosahující nejméně do 2/3 výšky čela; očka nebo očkový 

 hrbolek chybí. Tykadla podobné stavby jako u rodu Tabanus, 3. či. s výrazným, 

 často dopředu směřujícícm dorzálním výstupkem. Makadla stejné stavby jako 

 u rodu Tabanus. Křídla čirá, bez kresby, basicosta holá. Nohy štíhlé, bez api- 

 kálních ostruh. 



Vývojová stadia nejsou známa, jedná se však převážně o typicky xerofilní 

 druhy, jejichž vývoj probíhá pravděpodobně v suché půdě i daleko od vody. 



Rod zahrnující pouze 3 doposud známé druhy jihozápadní části palearktické 

 oblasti. Všechny druhy jsou známy z Evropy, dva byly zjištěny i v Českoslo- 

 vensku. 



375 



