а laterálních hřebínků análního článku a se 2 řadami ostnitých výběžků na 

 zadečkových článcích; výběžky v přední řadě jsou delší. Na kukle jsou dobře 

 patrné dlouhé pochvy tykadel a velmi široké čelo, laterální výběžky anální 

 růžice jsou nápadně prodloužené. 



Monotypický rod s jediným palearktickým druhem, kteiý je znám i z Česko- 

 slovenska. Některé velmi odlišné larvální znaky, stavba tykadel dospělce a čirá 

 křídla bez kresby, ale s holou basicostou, však značně zpochybňují zařazení 

 rodu Heptatoma do tribu Haematopotini; na tuto skutečnost poukázal již i Stucken- 

 berg (1975:463). 



Obr. 147. Heptatoma pellucens ?, celkový pohled (del. K. Aravad). 



1. Heptatoma pellucens (Fabricius, 1776) 



Obr. 117 C7, 122 D, 123 C4, D4, 147, 148 



Fabricius, 1776, Gen. Ins., p. 307 {Tabanus) ; albipes Schrank, 1781, Enum. Ins. Austr., p. 

 480 {Tabanus); bimaculata Meigen, 1804, Klass., p. 156; Olsufjev. 1937: 327, 1977: 396; 

 Chvála a kol., 1972: 399. 



Leskle černý druh, pouze boky 2. terga stříbřitě poprášené. Hlava, hrud 

 a první dva zadečkové články hustě zlatožlutě až žlutohnědě ochlupené. 

 Tykadla černá, bazální dva články šedavě poprášené. Čelo ? leskle černé až 

 černohnědé, podobně jako čelní trojúhelník, a u (^ i téměř celý obličej, pokryté 

 přilehlými hnědavými chloupky. Celkovým vzhledem, zbarvením a dlouhými 

 černými tykadly připomíná včelu. Velikost 10— 13, 5 mm. 



Druh obývající různé typy biotopů, všude však spíše jednotlivě, hojnější 

 v rybničnatých oblastech nížin. Vyskytuje se téměř rovnoměrně po dlouhé 



378 



