nad ním většinou 3 okrouhlé sametově černé skvrny, 2 velké boční a 1 malá 

 středová. Oči více či méně ochlupené, s několika vlnitými páskami, facety u ^ 

 nejméně v hořejších 3/4 očí zvětšené a většinou ostře oddělené od spodní části 

 s malými facetami. Nohy štíhlé, zadní holeně bez apikálních ostruh. 



Obr. 149. Haematopota italica ?, celkový pohled (del. K. Aravad). 



Larvy posledního instaru dosahují velikosti 13—19 mm, zbarvení je bělavé 

 až běložluté, bez kresby, anální článek krátký a zakulacený, dýchací sipho 

 polokulovité. Zadečkové články se 4 páry pseudopodií jako u rodu Heptatomay 

 ale dorzální pseudopodie bez delších trnů. Kusadla jen s 9 — 13 zuby na ven- 

 trální straně, podélný kanálek ve 2. či. tykadel je ve střední části zřetelně pře- 

 rušen. Kukla je žlutavá až žlutohnědá, většinou s tmavší pigmentací na hlavě, 

 hrudi a často i bazálních článcích zadečku, s dlouhými pochvami tykadel 

 a širokým čelem. Laterální hřebínek trnů na análním článku chybí a zadečkové 

 články jen s 1 řadou stejně dlouhých ostnitých výběžků. Velikost kukly 9 až 

 13 mm. 



Rod Haematopota je nejpočetněji zastoupen v oblasti etiopské, méně početně 

 v oblasti orientální a palearktické, chybí v oblasti australské a neotropické 

 a ze Severní Ameriky je známo jen 5 druhů. Z 20 poznaných evropských 

 druhů jich bylo v Československu zjištěno jen 8. Všechny evropské druhy lze 

 rozdělit do 2 dobře odlišitelných skupin druhů — skupiny H. italica a H. plu- 

 vialis. 



380 



