svrchní strana hustě šedě poprášená daleko za bazální polovinu. 3. či. hnědý 

 alespoň v bazální třetině. Celo zřetelně užší než u H. pluvialis, boční sametově 

 černé skvrny zúžené, poloměsíčité. Stehna černošedá. Zadeček s malými, ale 

 zřetelnými okrouhlými světlými bočními skvrnami na 2. —7. nebo 3. —7. 

 tergu. á": 2. a 3. tergum na bocích hnědavé, 1. či. tykadel nápadně prodlou- 

 žený, téměř 3 X delší než široký a podobně jako u ? leskle černý s hustým 

 šedým popraškem na hřbetní straně na více než bazální polovině. Velikost 

 9-12 mm. 



Obývá stejné biotopy jako H. pluvialis, ale je to méně častý a spíše jarní 

 a časně letní druh, vyskytující se od poloviny V jednotlivě do VIII (až počátku 

 IX) s maximem výskytu v VI. Larvy se vyvíjejí ve březích vod či mezi vodním 

 rostlinstvem, larvu a kuklu popsal Ježek (1971). Samice napadají člověka, 

 koně a skot. 



Zeměpisné rozšíření: Střední a východní Evropa, východně až po 

 z. Sibiř, na severu je znám z Belgie, Holandska, Dánska a j. Švédska, chybí 

 v z. a j. Evropě, kde je nahrazen druhem H. ocelligera (Kröber, 1922) (= H. 

 hispanica Szil., nec auct.). Jihovýchodně proniká na Kavkaz a do s. Kazachstá- 

 nu. 



Výskyt v ČSSR:Po celém území, místy hojný. 



7. Haematopota bigoti Gobert, 1881 



Obr. 153 A, tab. X 1 



Gobert, 1881, Mém. Soc. linn. N. Fr., 1881: 38; bigoti var. monspellensis ViWeneuve, 1921, 

 Annls Soc. ent. Belg., 61: 157; Moucha a Chvála, 1967, Acta ent. bohemoslov., 64: 228; 

 Chvála a kol., 1972: 438. 



Světle šedý druh s velmi světlými křídly, žlutohnědými až růžově hnědými 

 stehny a nápadnými velkými okrouhlými světlými bočními skvrnami na všech 

 článcích zadečku, jen na 1. tergu mohou boční skvrny někdy chybět. Nápadně 

 světlé zbarvení křídel je způsobeno rozšířením světlých růžicovitých skvrn. 

 $; 1. či. tykadel rovnoměrně oválný, nanej\ýše se slabým preapikálním záře- 

 zem, leskle černý, svrchu na vnitřní straně při bázi hnědavý a hustě bělo- 

 šedě poprášený, pouze vrcholová 1/3 až 1/4 lesklá. 3. či. s výjimkou stylu rezavě 

 až žlutavě hnědý. Čelo téměř čtvercovité, s velkými okrouhlými sametově 

 černými bočními skvrnami a nápadně zvětšenou středovou skvrnou. Makadla 

 běložlutá. (^: 1. či. tykadel široce oválný a celý černý, jen svrchu v bazální tře- 

 tině a na vnitřní straně hustě bělošedě poprášený. Zadeček se stejnou výraznou 

 kresbou jako u $, 2. a 3. tergum na bocích hnědavé. Velikost 9,5—11 mm, 



388 



