částečně zakrývá menší 3. článek, opatřený silnou štětinou (aristou). Tykadla 

 jsou oddělena kýlem, který přechází níže v čelní štítek (clypeus), ležící mezi 

 měsíčkem a ústním ústrojím, který je u našich rodů široký a pokrytý chloupky 

 nebo holý. Po stranách klypeu jsou tzv. vibrissové kýly, oddělené rýhou a po- 

 kryté štětinkami. Spodní boční část hlavy tvoří líce (gena), jejichž střední části 

 se též označují jako mediány. Ústní ústrojí zakrnělé, u některých rodů se 

 zachovaly nepatrné zbytky sosáku a makadel. 



Hruď (zvláště středohruď) je velká, na středohrudi vystupují 4 podélné holé 

 pásy, rozdělené příčným švem na 2 části. Hypopleury s delšími chloupky, 

 sternopleurální štětinky nejsou vyvinuty. Štítek (scutellum) je dobře vyvinut, 

 postscutellum je úzké. Na bocích středo- a zadohrudi jsou umístěny hrudní 

 dýchací otvory. Hrudní šupinky kulaté nebo protáhle oválné. Křídla jsou 

 dobře vyvinuta, průsvitná nebo kouřově zbarvená. Žilka Mi ^2 se ohýbá к před- 

 nímu okraji křídla, podle R5 obvykle otevřené. Příčná žilka r-m leží proti 

 úseku žilky C, vymezenému konci žilek SC a Ri (obr. 156 C). Nohy jsou dlouhé 

 a silné, zadní pár alespoň tak dlouhý jako tělo. Stehna u báze rozšířená, na 

 vnitřní straně holení předního páru noh jsou husté krátké chloupky. Poslední 

 chodidlové články opatřeny drápky, pulvilly u většiny rodů vyvinuté. 



Zadeček je u našich rodů užší než hruď. Prvních 5 článků je normálně vy- 

 vinutých, zřetelně menší koncové články tvoří pohlavní ústrojí. 1. a 2. tergum 

 spojené, rozdělené švem, sterna samostatná. Úzká sterna jsou spojena s tergy 

 blankou, v níž na každém z prvních 5 článků leží zadečkové dýchací otvory. 



Vnější pohlavní ústrojí samců tvoří pozměněné zadečkové články. Na 5. 

 sternum navazuje úzký, nesouměrný, vlevo protažený sklerit, další sternální 

 destička tvoří oporu kopulačního ústrojí samců, za ním leží pohlavní otvor 

 a dále anální otvor. Hřbetní strana je pokryta 6. a pozměněným 7. tergem. 

 Vlastní kopulační orgán, penis (phallus, phallosoma) je protáhlý útvar, jehož 

 základní část se označuje jako basiphallus (phallobase, theka přecházející 

 v apodemu), koncová část jako distiphallus (paraphallus, aedoeagus) (Oben- 

 berger 1964, Grunin 1962 aj.). Z horní části basiphallu \^bíhá hřbetní vý- 

 růstek, pod nímž se připojuje chámovod, rozšířený do průsvitného měchýřku 

 a opatřený sklerotizovanou semennou schránkou (ampula). Podél phallu 

 vyčnívají 2 páry výrůstků — přední a zadní paramery — spojující jej s opor- 

 ným sternitem (obr. 156 D, E). 



и samiček tvoří zúžené 6. a 7. zadečkové články teleskopicky vysunovatelné 

 pohyblivé kladélko (obr. 154). Vysunutí umožňují blány spojující články, 

 při vysunutí kladélka stejně dlouhé jako sklerity. Terga kladélka (alespюň 7. 

 tergum) jsou podélně rozdělena na 2. části. Vnitřní pohlavní orgány samiček 

 obsahují 3 sklerotizované semenné váčky (spermatéky). 



394 



