Rod je rozšířen jen v palearktické oblasti. Z 5 známých druhů se jen 1 vysky- 

 tuje též v Evropě včetně CSSR. Larvy cizopasí pod kůží hlodavců a zajícovců 

 (u pišťuch v Asii). 



1. Oestromyia leporina (Pallas, 1778) 



Obr. 156 B, 157 F, 158 E 



Pallas, 1778 Nov. spec. quadrup. e glir. ord. Erlang., 1 : 50 {Oestrus) ; satyrus Brauer, 1858, 

 Verh. zool.-bot. Ges. Wien, 8: 462 {Hypoderma) \ Brauer, 1860, ibid., 10: 641 {satyrus); Brauer, 

 1863: 30, 141, 143, 270; pallasi Portschinsky, 1902, Ežegodnik Zool. muz., 7: 205; Povolný 

 a spol., 1960: 33; Grunin, 1962: 109; Zumpt, 1965: 195. 



Celní páska neochlupená, hnědá, orbity v horní části tmavé, ve spodní světle 

 hnědé. Jednoduchá očka v černém plochém trojúhelníku, postranní očka 

 okrouhlá, střední příčně oválné. Široký klypeus a líce světle žluté. Zbytky ústního 

 ústrojí na spodu hlavy zřetelně vystupují. Hruď tmavošedá s černými podélnými 

 přerušenými pásy, spíše ve tvaru 8 skvrnek, z nichž vnitřní za příčným švem 

 jsou 2 —3 X delší než široké. Nohy černé, dlouhé, 3. pár delší než tělo. Křídla 

 kouřová, v přední části světlejší, v bazální části pole Rg je světlá skvrnka. 

 Přední křídelní žilky hnědé, báze žilky Ri tmavá. Zadeček černý, matně lesklý. 

 Velikost 11—13 mm. 



Larva 3. instaru dorůstá rozměrů 15 X 10 mm. Ustní háčky černé, přední 

 dýchací otvory s dýchací trubičkou se zřetelnými póry a s rozšířeným atriem. 

 Zaoblené ploché trny na předních okrajích článků jsou umístěny ve 2 —3 

 řadách na břišní straně na hrudních článcích a na 1. —7. zadečkovém článku; 

 na hřbetní straně na hrudních článcích a na 1.— 5. zadečkovém článku. 

 Drobné špičaté trny na zadních okrajích článků tvoří 4—5 řad a dosahují na 

 břišní straně po 6. zadečkový článek, na hřbetní straně po 4. čL, nebo vůbec 

 chybějí. Peritremy slabě vypouklé, okrouhlé, na rozích vnitřního okraje zko- 

 sené až hluboce vykrojené, zvláště na horním (předním) rohu. Larvy cizopasí 

 v Evropě pod kůží hrabošů Microtus arvalis, M. agrestis, Pitymys subterraneus, 

 zjištěny byly též u ondatry, hryzce vodního a hraboše M. majori, v Asii na 

 pišťulách (Ochotona) a hraboších M. oeconomus a AI. gregalis. Doba výskytu 

 dospělců od VIII do začátku X, nejčastěji v polovině IX. Larvy se vyskytují 

 od poloviny VIII do poloviny XI, kukla přezimuje. 



Zeměpisné rozšíření: Druh obývá mírné pásmo palearktické oblasti od 

 střední Evropy po východní Sibiř v pahorkatinných a horských oblastech. 



Výskyt v CSSR: Zjištěn na hraboši polním a mokřadnim na několika lokalitách v her- 

 cynské i karpatské oblasti. Dosti vzácný. 



404 



