(3) Mezera mezi zadními dýchacimi destičkami (peritremami) přibližně stejně široká, 

 nejvýše vzdálenost mezi spodními vnitřními rohy peritrem je 2 X větší než vzdále- 

 nost mezi horními vnitřními rohy peritrem (obr. 162 A, D). U dozrálých larev se 



černé tečky nad peritremami spojují v obloukovité obrazce 



1 . rod Cephenemyia (str. 420) 



(2) Mezera mezi spodními vnitřními rohy peritrem je nejméně 3 X větší než mezera 

 mezi horními vnitřními rohy peritrem. Mezera mezi peritremami se tedy výrazně 

 směrem dolů rozšiřuje (obr. 162 E). U dozrálých larev jsou černé tečky nad zadními 

 peritremami oddělené, nespojují se 2. rod Pharyngomyia (str. 424) 



(1) Uspořádání trnů na břišní a hřbetní straně tělních či. se liší, břišní strana je vždy 

 otrněna silněji (nebo při stejném uspořádáni trnů jsou vytvořeny též velké nesklero- 



tizované výrůstky). Na těle dozrálých larev nejsou tmavé skvrnky 



2. podčeleď Oestrinae (str. 425) 



(6) Peritremy uzavřené, šev se nachází uprostřed destiček, s viditelným uzavřeným spo- 

 jením od středu vnitřní strany peritremy (obr. 163 G). Trny na břišní straně článků 

 nejsou uspořádány v pravidelných řadách 3. rod Oestrus (str. 425) 



(5) Šev na vnitřníríi okraji peritrem v širokém vykrojení vnitřního okraje (obr. 163 F). 



Trny na břišní straně článků uspořádány v pravidelných řadách 



4. rod Rhinoestrus (str. 428) 



1. podčeled CEPHENEMYIINAE 

 1. rod Cephenemyia Latreille, 1818 



Latreille, 1818, Oestre. Nouv. diet. ďhist. nat. Paris, 23: 271 ; Agassiz, 1846, Nomen. Zool. 

 Index Univ., p. 72 {Cephenomyia Latr.); Endocephala Lioy, 1865, Atti Ist. Venete (3), 10: 81; 

 Brauer, 1863: 183; Grunin, 1957: 66; Zumpt, 1965: 146. 



Typ rodu: Oestrus trompe Modeer, 1786 



Mouchy velikosti 13—17 mm, pokryté dlouhými hustými chloupky, podobné 

 čmelákům. Hlava je přibližně tak široká jako středohrud, při pohledu zepředu 

 její šířka přesahuje výšku v poměru 3 : 2. Jednoduchá očka malá, plochá, 

 vzdálenost mezi nimi se rovná alespoň průměru očka. Klypeus uprostřed 

 zúžený, u některých druhů ve středu s více či méně vystupujícím kýlem, pro- 

 cházejícím po délce od základů tykadel po zbytky ústního ústrojí. Kýly po 

 stranách klypeu široké, vypuklé. Zakrnělé ústní ústrojí tvoří kulatá, paličkovitá 

 makadla a zakrnělý, na konci rozdvojený sosák. Tělo černé, lesklé. Křídla 

 kouřově zbarvená. Holeně a stehna předního páru noh stejně dlouhá. Střední 

 část parafalu ^ (theca) s velkým hrbolkem na hřbetní straně, konce předních 

 paramer ochlupené. 



Larvy 3. instaru protáhle válcovitého tvaru, délka o něco více než 3 X pře- 

 sahuje šířku těla. Na vrcholu pseudocephalu 2 páry smyslových orgánů na 

 kuželovitých výrůstcích. Na břišní i hřbetní straně tělních článků podobné 

 otrnění, ostré trny jsou uspořádány v nepravidelných řadách na předních 



420 



