1. Rhinoestrus purpureus (Brauer, 1858) 

 Obr. 163 F 



Brauer, 1858, Verh. zool.-bot. Ges. Wien, 8: 457 {Cephalomyia) ; Brauer, 1886, Wien. ent. 

 Z., 5: 289; Porčinskij, 1915, Tr. Bjuro po ent. Petrograd, 6 (6): 1 — 47; Grunin, 1957: 121; 

 Zumpt, 1965: 161. 



Temeno hlavy a orbity bíle ojíněné, s četnými, navzájem oddělenými 

 hrbolky, klypeus a líce běložluté. Středohruď červenohnědá, 4 podélné pře- 

 rušené pásy černé, lesklé. Hruď a zadeček pokryté černými hrbolky. Křídla se 

 třemi výraznými tečkami u základny. Nohy hnědé. Zadeček hnědý se stříbro- 

 bílými měňavými skvrnami na bocích. Velikost 8—11 mm. 



Larva 3. instaru dorůstá rozměrů 20 x 6 mm. Přední okraj všech článků 

 na břišní straně opatřen trny, uspořádanými do pravidelných řad. Na hrud- 

 ních článcích 1 —2 řady trnů, na břišních článcích nejvýše 4 řady, jen na 8. či. 

 5—6 řad. Boční trny v řadách větší. Na bocích blíže zadnímu okraji článku 

 samostatné skupiny větších trnů. Na hřbetní straně na hrudních a prvých 

 zadečkových článcích 2—3 řady trnů, na 3. a 4. zadečkovém článku jednot- 

 livé trny po stranách. Peritremy ploché, vysoké 0,6 mm, s hlubokým vykro- 

 jením na vnitřní straně. Vnitřní okraje peritrem skoro rovnoběžné, dolů jen 

 málo rozšířené. 



Larvy cizopasí v nosních dutinách a nosohltanu koní a oslů; při početnosti 

 až několik desítek larev nastává vážné onemocnění, vedoucí i к uhynutí. 

 Dospělci létají v VI— VII, larvy 2. a 3. instaru se vyskytují od III do VIII. 



Zeměpisné rozšíření: Jižní a střední Evropa, j. Sibiř, Mongolsko, 

 s. Čína, s. Indie, Afrika. Ve stř. Evropě uváděn z Maďarska a Rakouska. 



Výskyt v ČSSR: Jediný nález z v. Slovenska uvádí Kramář (1954). 



429 



