(1) žilka R2+3 ústí do žilky С zřetelně odděleně od Ri (obr. 175 E). Její délka se tak 

 rovná zhruba vzdálenějšímu úseku žilky R4+5, Předohrud bez zmíněných chlupů. 



(4) Větší, tmavohnědě zbarvený druh. Žilnatina křídel je celkově tmavě pigmentovaná. 

 Délka křídla 6,5— 8 mm \. H. equina (str. 472) 



(3) Menší, světlejší druh. Žilnatina křídel světlá, jen příčné žilky a na ně navazující úse- 

 ky podélných žilek jsou celé či zčásti tmavé. Délka křídla 5 — 6 mm 



2. H. longipennis (str. 472) 



1. Hippobosca equina Linné, 1758 — Kloš koňský (připínák) 

 Obr. 175 E 



Linné, 1758, Syst. Nat., p. 607; Theodor a Oldroyd, 1964: 28. 



Robustní, hnědě zbarvený druh, s tmavšími skvrnami na světlejším podkladě. 

 Makadla poměrně krátká, tmavá. Štítek zpravidla uprostřed světlý, po stranách 

 a na zadním okraji tmavý (poměr tmavých a světlých míst je měnlivý). Na 

 něm, kromě slabších chlupů, je řada dlouhých, silných chlupů rozdělena do 

 dvou skupin. Nohy příčně skvrnité. Křídlo s trny na žilce C, jinak holé, bez 

 mikrotrichií. Velikost hlavy a hrudi dohromady okolo 4,5 mm, celkově asi 

 8—9 mm, křídlo 6,5—8 mm, většinou 7—7,5 mm. 



V CSSR patrně jen jedna generace do roka. Samičky kladou do humusu 

 na zemi. Kukly potřebují v teplých oblastech ke svému vývoji jen asi 1 měsíc. 

 Výskyt hlavně v VI —VIII, v širším rozmezí v V —X. Se zvýšenou péčí o chov 

 koní přestává být tento druh klinickým problémem (prof. J. Konrád, os. 

 sdělení) . 



Hostitelé: Především na koni domácím {Equus caballus), ale také na oslu 

 {Equus asinus) ; z nich přechází i na skot a na jiná domácí zvířata. Z jara sedá 

 i na člověka. 



Zeměpisné rozšíření: Celá palearktická oblast (mimo Skandinávie) 

 a západní část oblasti orientální. S koňmi zavlečen však až na Fidži, Novou 

 Kaledonii, Nové Hebridy a Molucké ostrovy. 



Výskyt v ČSSR: Dříve jistě po celém území, dnes patrně ustupuje směrem к východu. 



2. Hippobosca longipennis Fabricius, 1805 



Fabricius, 1805, Syst. Ant!., p. 338; canina Rondani, 1878, Ann. Mus. Civ. Stor. Nat. Geno- 

 vá, 12: 164; Theodor a Oldroyd, 1964: 28. 



Velký a celkově světlejší, žlutavě až medově hnědý druh, s tmavšími skvrna- 

 mi na hrudi. Makadla poměrně krátká. Mediovertex široký, postvertex široce 



472 



