je tu založena na postupně vyvinuté schopnosti jehňat uzavřít přívod krve do 

 periferních kapilár a nutit tak kloše к hladovění (např. Nelson a Bainsborough 

 1963). Je to jediný zástupce čeledi, který si podržel jistou hospodářskou výz- 

 namnost. V současné době jsou ovčí stáda v ČSR napadená v 55 —65 %, 

 v SSR v 65 —88 % a ve větší intenzitě (dr. Valach, os. sdělení). Kromě toho, 

 že ovce jsou stále drážděny a rušeny, uvádí se i částečné znehodnocování vlny, 

 která se slepuje a zelená vlivem kloších výkalů. Při stříži nebo jiné manipulaci 

 s ovcemi může přelézt na člověka. 



Hostitelé: Především na ovci domácí {Ovis aries), ale zachycen i na jiných 

 hostitelích. 



Zeměpisné rozšíření: Hlavně palearktická oblast, ale se svým hostitelem 

 zavlečen různě po celém světě. 



Výskyt v ČSSR: Po celém území. 



2. Melophagus rupicaprinus Rondani, 1879 

 Obr. 176 G 



Rondani, 1879, Bull. Soc. Ent. Ital., 11: 12. 



Menší druh, podobný předešlému, rozdíly jsou patrné z klíčového rozlišení. 

 Velikost hlavy a hrudi do 2 mm. 



Vývoj a bionomie nestudovány, ale patrně obdobné jako u předchozího 

 druhu. Bez hospodářského významu. 



Hostitelé: Kamzík horský [Rupicapra rupicapra), ale i kozorožec horský 

 [Capra ibex) a v našem materiálu ovce {Ovis aries). 



Zeměpisné rozšíření: Alpy, ale zřejmě rozšířen více. 



Výskyt v ČSSR: Zuíím jen jednou zastižen na s. Slovensku v Námestově (12. VII. 

 1951, Ovis aries, leg. Povolný). 



478 



