specifické. Anální článek samic nese často kratší nebo delší výběžky; ventrální 

 strana análního segmentu samce se spoluúčastní na utváření vnějších genitálií. 

 Genitálie: á* — je možno rozlišit 3 typy samčích genitálií, z nichž jen nej- 

 původnější typ rodu Nycteribia se vyskytuje u našich zástupců a u všech rodů 

 podčeledi Mycteribiinae. Edeagus (obr. 180 C) sestává ze 2 laterálních plošek, 

 ventrálně spojených. Je pokryt membránou, do níž ústí ductus ejaculatorius. 

 Edeagus nasedá na dlouhou, laterálně zploštělou apodemu. Leží volně uvnitř 

 kónické phalobase. Ta nese bazálně 2 paramery, které tvoří kolem aedeagu 

 v klidové poloze pochvu. U některých rodů jsou paramery pohyblivé v místě 

 artikulace, jinde jsou pevně srostlé s phalobází. Z vnějších genitálií jsou nej- 

 nápadnějším út\^arem párovité ,,klaspery", které jsou u moderních autorů 

 homologizovány s telomerami (distální část gonopodů). Hypandrium vytváří 

 u některých rodů nápadný trojúhelníkovitý útvar. $ — u podčeledi Nycteribiinae 

 jsou přítomny 1 nebo 2 genitální destičky. Dorzální, která je opatřena trny nebo 

 chloupky, a ventrální, která je vždy lysá. U některých rodů je dorzální destička 

 redukována na skupinu set. Výjimečně přebírá funkci genitální destičky 

 7. sternum. 



Larva 



Je acefalní, metapneustická, elipsovitého nebo oválného tvaru. Cefalofaryn- 

 geální skelet není vyvinut. Ústní otvor je štěrbinovitý, umístěný na předním 

 konci těla. Zvláště u mladších larev se z něj vychlipuje krátký rypákovitý 

 útvar. Zadeček sestává z 8 zřetelných článků a je zakončen terminálním řitním 

 otvorem. Na povrchu zadečku jsou patrné 2 páry temněji pigmentovaných, 

 sklerotizovaných dvůrků (uprostřed a vzadu), interpretované jako peritremál- 

 ní útvary zadního páru stigmat. Ventrální, silně lepivá strana larvy je zploště- 

 lá a poněkud konkávní. 



Puparium 



Povrch je čokoládově hnědý až hnědočerný, často s prosvítajícími světlejší- 

 mi červenohnědými plochami. Nápadná je polygonální mikroskulptura svrch- 

 ní, vyklenuté strany, často druhově odlišná. Jen výjimečně je povrch zrcadlově 

 lesklý, bez mikroskulptury. Puparium (obr. 181) si vcelku zachovává tvar těla 

 larvy a na jeho povrchu, ztvrdlé larvální pokožce, jsou zachovány všechny 

 povrchové struktury larvy (ústní štěrbina, 2 páry peritremálních útvarů, anus). 

 V přední části puparia je vytvořeno velké, často polokruhovité operculum, 

 ohraničené švem. Ventrální strana puparia je rovná, plochá, uprostřed tenká, 

 průhledná. Je obdána tenkým pevným lemem, který široce přesahuje strany 

 puparia. Lem je sklerotizovaná kožní duplikatura, která zvětšuje přísavnou 

 plochu puparia. Puparia jsou umístěna na svislých plochách, nejčastěji oper- 

 kulem dolů. Jejich povrchové struktury umožňují spolehlivé druhové odlišení. 



483 



