VÝVOJ А BIONOMIE 



Chorologie 



Výlučnými hostiteli muchulí jsou letouni. Přizpůsobení muchulí к životu 

 v srsti s\^ch hostitelů je dokonalé. Celkový tvar těla, vytvoření hřebenů, 

 mohutné srpovité drápky a pseudosegmentace noh, umožňující jejich ohyba- 

 telnost i mimo klouby, zaručují muchulím rychlý a dokonalý pohyb v srsti 

 hostitele, připomínající poněkud plavání. Nejčastěji se zdržují muchule na 

 břišní straně hostitelů, především v okolí axilárních jamek. 



Muchule jsou o\šem vázány na letouny jen jako na skupinu odlišně žijících 

 savců. Uvnitř této skupiny není již vázanost tak vyhraněná; vztah hostitel — 

 parazit je dán spíše ekologicky než fyziologicky. Muchule jsou proto jen v oje- 

 dinělých případech striktně druhově specifické, i když u velké většiny druhů je 

 možno označit jednoho nebo více hlavních hostitelů, tj. letounů, kteří jsou 

 pravidelnými hostiteli muchule na celém areálu jejího rozšíření. 



Z ekologického hlediska je možno evropské netopýry rozdělit do dvou sku- 

 pin. Na netopýry jeskynní a na lesní netopýry stromové a štěrbinové. Obě tyto 

 skupiny mají odlišnou faunu muchulí. Jeskynní netopýři, kteří tvoří ve svých 

 habitatech často velká společenstva několika druhů, jsou hostiteli následujících 

 muchulí: Nycteribia (JV.) latreilii, jV. (jV.) pedicularia, jV. (JV".) schmidlii, N. {A.) 

 vexata, Stylidia biarticulata, Penicillidia conspicua a P. dufourii. Druhá skupina ne- 

 topýrů, žijících v aktivním období pravidelně jen v jednodruhových společen- 

 stvech, hostí všechny druhy rodu Basilia a druhy Nycteribia (JV.) kolenatii 

 a Penicillidia monoceros. Původně lesní a štěrbinoví netopýři jsou jako druhy 

 i jedinci, díky svému způsobu života, nejčastěji hostiteli jen jediného druhu 

 muchule, zatímco příslušníci ekologické skupiny jeskynních netopýrů hostí 

 pravidelně více druhů muchulí. Někteří jsou navíc i hlavními hostiteli více 

 druhů [Myotis myotis a M. blythi oxygnathus 3, Miniopterus schreibersi 2). Někteří 

 původně jeskynní netopýři přešli, především v severní polovině Evropy, v ak- 

 tivním období к životu na půdách budov. S nimi přešly do nového prostředí 

 i jejich muchule. Ovšem parazitace těchto populací muchulemi je až několika- 

 násobně nižší než u populací jeskynních, jak bylo zjištěno rozborem parazitace 

 např. u netopýra Myotis myotis z území Slovenska (Hůrka 1964) (tab. 2). 



Bionomie 



Muchule žijí po celý život v srsti svých hostitelů, s výjimkou krátké doby kla- 

 dení larvy. Jsou tedy na letounech jak v období jejich aktivního života, tak i za 

 přezimování. Sají krev hostitelů, a to i v období jejich hibernace. 



Čerstvě vylíhlé imago je schopno atakovat svého hostitele již po několika 

 minutách. Reaguje na každý závan vzduchu a postupuje proti němu. To je 

 jeden z hlavních mechanismů vyhledávání hostitele. Často jsem našel na neto- 



4R4 



