20 • 



Berørelse m^d det faste eller tuiigtflydende Stof (Sukker, Sirup), som Fluen ønsker 

 at suge O]). 



Her er da Stedet at give en kort Fremstilling af Brystspyttekjertlerne og 

 navnlig disses Udførselsgang i Hovedet. Selve Kjertierne ere et parret Organ, der 

 som bekjendt ligger i Kroppen og vedkommer os derfor ikke her; men fra hver 

 Kjertel gaaer der eji Udførselsgang, «om forener sig i Hovedet eller kort før 

 d(-'tte til en fælles Gang, 



Spy ttega ugen, ductus salivalis, der løber i Hovedets Midthnie langs Under- 

 lladen af Pharynx. Ved Enden af Pharynx danner Spyttegangen en større eller mindre 

 Beholder, receptandum salivæ (Tabanus, Tab. Hl. t 15. q; Asilus, Tab. IV. f. 16. g; 

 18-19; Musca.Tab. VI. f. 5; f. 6. b), som bevæges ved to Par Muskler, somgaae fra den 

 til Undersiden af Pharynx. Sandsynligviis tjener denne Beholder ogsaa, saaledes som 

 Lovsrne har meent, til Klap«) for at hindre, at Spyttet, mod Fluens Villie, skal flyde ud i 

 Sugerøret eller ved Svælgets Pumpebevægelser pumpes op i dette , og Beholderen eller 

 Klappens øverste Væg er da ogsaa i Hvile, eller naar Beholderen er tom, buet ind efter, 

 læggende sig op til sammes nederste Væg, og saaledes spærrende Veien for Spyttet. 

 Hvor Beholderen er stærkt udviklet, findes der et større chitiniseret Felt i Midten af 

 den øverste, indbuede Væg, og fra dette Felt udgaaer da det midterste Par, mus- 

 culi levatores, af Beholderens to Par Muskler, der saaledes tjener til at aabne for 

 Spyttets Passage, medens Lukningen vistnok skeer ved Væggens egen elastiske Kraft, 

 ved hvilken sidste Aet tillige Beholderens Indhold med støi-re eller mindre Kraft kan 

 drives gjennem Spyttegangens sidste Deel og Hypopharynx ud i Saaret (Asilus, Tab. 

 IV. f. 18). Efterat have dannet Beholderen, indsnævres nemlig Spyttegangen atter, og 

 efter at have løbet .en kortere eller længere Strækning langs Undersiden af Hypopha- 

 rynx, gjennembrydes denne eller ialtfald dens nederste Blad eller Væg, og Spytte- 

 gangen ender i første Tilfælde saa med det Samme, idet Hypopharynxs Halvrende 

 bliver Ledning for Spyttet, eller i andet Tilfælde fortsætter Spyttegangen sig som et 

 Rør mellem Hypopharynxs nederste og øverste Væg, for først, kortere eller fjernere 

 fra HypopharyiLxs Spidse, ogsaa at gjennembryde dennes øverste Væg. Som Exempler 

 paa den føi'ste Fremgangsmaade kmme nævnes Tipula (Tab. II. f. 11 og 12) og Strati- 

 omys (Tab. IV. f 34); og hos den førstnævnte Form sees, hvorledes Aabningen i 

 Hypopharynx dækkes af et tofliget Blad, en Slags Proglottis, hvis man tør bruge et 

 saadant Udtryk (Tab. II. f. 12. c). Som reen Undtagelse maa det l)etragtes, at Spytte- 



') Lowne siger, 1. c. p. 52: „This is a most perfect valve, for its superior wall i^^ elastic 

 and pressed down at its anterior portion against tlie inferior wall, so entirely closing the 

 duet at this point." 



