b. 



_28 



Med Hensyn til Tydningen af Lætierne, da mener jeg, at de niaae betragtes 

 som Exponenter til forreste Metamer eller, med andre Ord, de ere første Par Mund- 

 lemmer med Snabelens Grunddeel som deres Bugskinne. Rigtigheden af denne Tyd- 

 ning beroer jo paa, om jeg har Ret i, saaledes som jeg har gjort i det Foregaaende, 

 at tyde hele Snabelen som første Metamers Underside, og dernæst om ogsaa Læberne 

 kunne betragtes som et Par ved Roden meer eller mindre sammenVoxne Exponenter. 

 Jeg seer nu heller ingen Vanskelighed ved dette Sidste, at betragte Læberne som 

 fuldkomne Exponenter, idet de opfylde Hovedbetingelserne: at være vel afsatte, til 

 Biigskinnen tilleddede, ydre Vedhæng. Mod at betragte dem som en simpel Ud- 

 krængning Æller Udposning af Mundhulens Gulv taler baade deres Tilledning til Snabe- 

 lens Grunddeel og deres Musculatur, som netop gaaer til samme Grunddeel. Endelig 

 gjør ogsaa Forekomsten af Tunge, ialtfald hos et meget stort Antal Dipterer, en 

 saadan Antagelse end mere usandsynlig, idet vi allerede her have en saadan Udpos- 

 ning ; men til en dobbelt Udposning af Forranden af Mundhulens Gulv finde vi ikke 

 Spor hos noget Insekt ; thi Bitungerne ere kmi Sideudposninger paa den ene Udposning, 

 Tmigen, og de findes jo iøvrigt ogsaa hos enkelte Dipterer. 



Burmeister, 1. c. p. 66, og Erichsen, 1. c. p. 17, betragte Læberne som homologe med 

 de andre Insekters Læbepalper, som sammenvoxede Palper ; men deres Anskuelse har ikke 

 rigtigt vundet Indgang, rimeligviis fordi Dipter-Læbernes tykke, oppustede, ofte uleddede 

 Form er altfor forskjellig fra de andre Insekters trinde, tynde, loddede Læbepalper, og man 

 har derfor søgt at udfinde palpeformige Legemer, saaledes som alt Savigny troede at have 

 fundet Spor til hos Tabanus, 1. c. t. IV. f. 1. u. o, men som Ingen efter ham har 

 kunnet finde paa det af Savigny opgivne Sted, og som heller ikke nogensinde vil bhve 

 fimdet, saafremt min Tydning af Grunddelen som Bugskinne er rigtig, ligeoverfor den 

 gjængse Opfattelse af den som et Par Lemmers eller Munddeles sammensmæltede 

 Stammer. Newport betragter Læberne, naar de ere haarde og stive (saaledes hos 

 Asilus), som homologe med de andre Insekters ligula (1. c. p. 906, jfr. Fig. 380. p. 904), 

 og naar de, som hos Eristalis og Muscidæ, ere „terminated by two dilated fleshy lips", 

 betragtes disse Læber som paraglossæ, der beskrives som „thickly covered with rows 

 of very minute stiff haires" ; men Forekomsten af opsvulmede Læber og virkelig Tunge 

 med Bitunger, som vi før have omtalt hos Limnobia, gjør strax denne Tydning 

 unudig, og der er ogsaa kun en Grads Forskjel i Udviklingen af Læberne hos Asilus 

 paa den ene Side og hos Eristalis og Musciderne paa den anden. Gerstfeldt, 1. c. p. 18, 

 er vistnok omtrent af samme Mening som Newport, naar han siger: „Die Endlippen 

 mogen nun den Paraglossen oder der ligula entspre-chen oder — was mir nicht 

 unwahrscheinhch diinkt - beiden unter einander verwachsenen Theilen zusamraen". 

 Lowne, som betragter Snabelen som bestaaende af tre Segmenter, lader hos Musca 



