42 



Hannen ere Pladerne derimod forsvindende. Scalpelleme ere hos Hunnen, f. 19. 

 ee; 20. ff; 23. b, lange, fortil tilspidsede, stærkt chitiniserede Blade; langs Randene 

 af Scalpellen gaaer paa Indersiden en heel Række stærke Tænder eller Gjenhager, 

 23. b, som rimeligviis have samme Betydning som de tilsvarende Tænder paa 

 Hunmyggens Scalpeller, nemlig at irritere Saaret, kun at de her ere meget sværere. 

 Hos Hannen ere Scalpellerne, t 26-27, meget kortere og spidsere, næsten hmdede, 

 med fine Børster istedetfor Tænderne. 



Palperne, pcdpi, ere lange, fii'eleddede, det sidste Led meget smækkrere end de 

 øvrige, men omtrent af disses samlede Længde. Hos Hannen ere de hdt smækkrere 

 end hos Humien. - Ved Roden af Palperne findes et kort, but Legeme, f. 28. c, som 

 jeg betragter som Grunddeel til anden Metamers Exponenter. 



Pleuralprocesserne, Klingerne, cultelli, f. 19. d; 23. e, findes kun hos Hunnen. 

 Det er store, skovlformede, i Randen særdeles fiint saugtakkede Blade. I Modsætning 

 til Myggen, men i Lighed med Tabanerne frembringe SimuUerne med disse Klinger 

 et større Saar, hvoraf Blodet flyder»), saaledes som alt Pallas-) beretter i sin be- 

 kjendte Reisebeskrivelse. 



Fabricius's Diagnose af Slægten Rhagio (= Simulium Latreille, Simulia Meigen) 

 passer nogenlunde paa vor Han (Gen. insect. p. 194, no. 171). Schonbauer giver vel 

 i sin bekjendte Gesch. d. schådl. Kolumbatczer Miicken, p. 10, en Beskrivelse af 

 Munden, og taler om den „am Ende geoffneten Scheide (vagina), welche sehr spitzige 

 Steckborsten (setas) in sich enthalt"; men, føler han til, „deren Anzahl ich nicht be- 

 stimmen kann". Meigen veed, 1. c. p. 290, at det kun er Hunnen, som plager os, 

 men omtaler ikke nogen Forskjel i Mundbygningen efter Kjømiene, og hele hans Frem- 

 stilling og Afbildning af Munddelene er ogsaa meget tarveUg, idet han lader den 

 korte, hvælvede Overlæbe (Lefze) kun indeholde en spids, hornagtig Tunge, 1. c. p. 289. 

 Fries forøger ikke synderhgt vor Kimdskab til Bygning og Levemaade hos de fuld- 

 komne Dyr, men gjentager i disse Punkter væsentligt kun Meigen. Curtis giver en i 



') Dr. Pingels Beretninger om, hvorledes paa lians Toure i Grønland hans Roersker oftere 

 under Roningen fik deres Ansigter bedækkede med Blodstriber (Rink, Beskriv. Grønl., 

 Naturh. Bidr. Schiodte, p. 66—67) henføres derfor med Urette til den grønlandske Myg, 

 Culex nigripes Zett. , istedenfor til Simulien , Simulium vittatum Zett = Culex reptans 

 O. Fabr., som jo efter Fabricius i August Maaned skal være særdeles besværlig, Faun. 

 ftroenl. p. 210, og som da ogsaa haves i betydelige Indsamlinger paa zoologisk Museum. 

 (.Jfr. dog Culex pulicans (pulicaris) o: Ceratopogon sordidellus). 



') Pallas siger i Reise durch versch. Prov. d. Russ. Reiches 1768—74, I. p. 475, Anhang, om 

 Bibio sanguinarius : „Os obtusum sine aculeo : tamen cutim vulnerat , reliequens punctum 

 sanguineum. Ad Volgam Majo et Junio præsertim infesta". 



