8 



Olivier i hans Mémoire sur les parties de la bouche des insectes, 1788, og i 

 Artiklen „Bouche" i Nouveau Dictionaire d'histoire naturelle, Tom. III, 1803. 



Illiger kritiserede ivTigt Fabricius deels i Verzeichiiiss der Kåfer Preussens, 

 1798, deels i Versuch einer systematischen vollstandigen Terminologie firr das Thier- 

 und Pflanzenreich, 1800, hvor han helhger Insekterne en l)etydelig Opmærksomhed, og 

 hvor Aanden og Øiemedet er det samme som hos Fabricius, nemlig at udfinde de 

 fleste og bedste Mærker for Insekternes (Dyrs og Planters) Bestemmelse og Inddelmg 

 i Gnipper, saa at om end „Terminologin år nyckeln till hele Naturbeskrifningen" 

 (Svensk Oversættelse p. III), saa findes her dog intet Bidi-ag til en morphologisk Be- 

 tragtning af Insekternes Munddele. 



Latreille, der er den elektiske Skoles egentlige Grundlægger, har ogsaa i 

 sine talrige Arbeider givet mange og ypperlige Bidrag til Kundskab om Insektmundea ; 

 som et af hans første Arbeider ville vi fremhæve Précis des caractéres génériques 

 des Insectes, 1796, og som det sidste og bedst kjendte Cuvier, Regne animal 2. éd, 

 1829, Tome 4-5. 



Den Betydning, som Mjindbygningen fik for Systemet, ikke blot hos Fabricius 

 og hans Skole, men ogsaa for Elektikerne, var forsaavidt af Vigtighed for Studiet af 

 disse Organer, som man i dem troede at kunne eftervise systematiske Characterer, 

 men noget indtrængende Studium skjænkedes dog alligevel kun sjeldent disse skjulte 

 Smaadele, og man nøledes, saa at sige, altid med at afbilde deres Spidser og Ender, 

 navnlig da Palperne, som i morphologisk Henseende have den mindste Interesse, 

 medens man kun yderst sjeldent i hine Tider træffer nogen Fremstilling af Mund- 

 delenes Udspring og deres Grunddele. Dog Tiden for en videnskabelig, sammenUg- 

 nende anatomisk Behandhng af Dyi'ene var da endnu ikke kommen, mindst for In- 

 sekternes Vedkommende, og der hengik fremdeles en fyrretyve Aar, inden en saadan 

 Behandling l^lev Insekterne til Deel. Som Banebrydere for denne Retning nævnes i 

 Almindelighed tre Mænd, Oken, Leach og Savigny, men som den egentlige Grund- 

 lægger for Nutidens Opfattelse af disse Organer maa dog vistnok Savigny ansees. 



Oken udgav allerede 1809—11 sin Lehrbuch der Naturphilosophie. Efter Refe- 

 ratet i Isis 1818 p. 477-85, hedder det § 3097: „Vielleicht ist die Unterlippe 

 das dritte Fusspaar", men ogsaa § 8088: „Fittiche (o: Vinger) sind abgeloste 

 Muschelschaalen ; daher auf dem Riicken. Die obern Fittiche sind die Schaalen, die 

 untern die Kiemenblåtter. Die Oberfittiche sind Kiemendeckel . . . Und wo Kiemen 

 sind, da entstehen keine Fittiche" ... § 3098: „Die Fittiche wiederholen sich im 

 Kopf als Fuhlhorner" ... § 3134: „Bei den Wanzen und Grylien zeigen sich die 

 Freszwerkzeuge auf zweyerley Art. als Saug- und Schueid-Organe, die Sanger sind aber 

 nicht weich, hautig (wie bey Miicken) sondern hornig und gegliedert, sind uur 



