50 



bageste Del synes nærmest at være en Udposmng af Metamerens hindede Del, men 

 glat og stærkere chitiniseret navnlig paa den Side, hvormed den støder op til Bug- 

 skinnen, f. 8. d. Det var derfor ikke urimeligt ogsaa hos Tabaniderne, ligesom hos de 

 øvrige Brachycera, at betragte Palpen som uleddet, siddende paa en konisk Frem- 

 sprijigning af Metameren. 



Plmralprocesseme, Klingerne, cultelli, f. 1. bb; 3. dd; 7 — 9. a a, ere omtrent af 

 samme Længde som ScalpeDerne, men kraftigere, bagtil bredere, fortil mere spidse, 

 med Ryggen støttet af en betydelig Chitinfortykkelse. Med Hensyn til disse Munddeles 

 Udspring, deres Musculatur og morphologiske Betydning kan henvises til det Fore- 

 gaaende, p. 34, i den almindelige Oversigt, og til Tavlernes Forklaring. 



Anden Metamers Rygskinne er voxet sammen med de chitiniserede Dele af 

 Pleuræ, saa at deres Begrændsning er temmelig vanskelig at fastsætte; fortil findes 

 der et mindre, halvrundt, hindet Felt, f 3. i, som dækker Rodenden af første Me- 

 tamers Rygskinne. 



Anden Metamers Underside er hos Hannen meget kortere og hindet i en 

 langt større Udstrækning end hos Hunnen; Chitinstriberne , Bugskinnen, f. 19. b, ere 

 meget tynde, stærkt bøjede, i Hvile dækkede af Forranden af tredie Metamer, som i 

 Modsætning til Hunnens er meget stor, dannende en sammenhængende Plade mellem 

 anden Metamer og Nakkehullet (jfr. f. 12. f , hvor dog kim et Stykke af den er fremstillet). 

 ScalpeUeme ere langt svagere, f. 12. cc: 13 og 18. b b, end hos Hunnen, og at der ikke gaaer 

 nogen Kraft af dem, sees tydeligt deraf, at de i Spidsen ere bløde og besatte med en 

 Mængde bløde Hudtakker, f. 20. 



Palperne, palpi, ere kortere og smækkrere end hos Hunnen, og det andet 

 Led ikke længere end det første, eller, hvis man følger den af mig ved Omtalen af 

 Hunnens Palper antydede Opfattelse, Palpen ikke længere end Metamerens coniske 

 Fremspring. 



Plevralprocesser, Klinger, ndtelli, fattes aldeles hos Hannen. 



Tabaniderne høre til de Dipterer, af hvis Munddele man har de ældste Af- 

 bildninger, idet allerede Leeuwenhoek paa en Tavle, som væsentligt er helliget 

 Myggens Mund, ogsaa fremstiller en Klinge, 1. c. Tab. p. 139. f. 10, af disse Dyr, og 

 Mange have efter ham behandlet samme Dipterer; men desuagtet varede det heelt ned 

 til Meigen, føi- den store Kjønsforskjel opdagedes, idet man hidtil stedse var gaaet ud 

 fra Himnens Munddele, omend Roffredi med sin Fig. XVH afbilder Spidsen af 

 Hannens Scalpel. 



Med Hensyn til Mimddelenes Tydning have i Hovedsagen alle Forfattere fra 

 Savigny af været enige, kun Hypopharynx har voldet nogen Vanskelighed, idet man 

 ikke ret har kunnet finde eller kumiet forstaa, at Aabningen til Spiserøi'et er mellem 



