I 



62 



Menzbier afbilder, 1. c, Scalpellerne at' en Scæva, men tyder dem, p. 60, for- 

 underligt nok, som „Mandibler", jfr. det Foregaaende p. 32. 



Rliingia rostrata Linn. 

 Eristalis tenax Linn. 



Tal). V. X. 10-20 og 21. 



De Geer, Mém. VI, t. VII. f. 23. - Rhingia campestris. > ^Of\)(X'.'^ ^' 



Meigen, Syst. Beschr. europ. Zweifl. III, t. XXIX. f. 25—26. — Rhingia. 



Curtis, Brit. Entom. VIII, PI. 182 (720). — Rhingia campe.stris. 



Reaumur, Mém. IV, t. XVII. f. 1—16. — ErLstalis .sp.? . -r '' i 



De fteer, Mém. VL t. VIII. f. 6. - Volucella plumata De G. -.'■"■' ^ '■ ' ' '"^'''' "''^ 



Meigen, Syst. Beschr. europ. Zweifl. III, t. XXXII. f. 17-19. - Eristalis. 



Curtis, Brit. Entom. VIII, PI. 432 (726). — Eristalis nubilipennis Curt. 



Newport, Articl. Ins., p. 903. f. 379. — Eristalis floreus Fabr. 



Gerstfeldt, Mundth. saug. Ins., t. I. f. 4—7. — Volucella pellucens. 



Graber, Insekten. I. p. 142. f. 92. - Eristahs. 



Billederne referere sig alle, med Undtagelse af det sidste, alene til Rhingia, 

 og Beskrivelsen gjælder ogsaa navnlig denne Form, men da Eristalis og ogsaa Volu- 

 cella staae Rhingia saa nær, har jeg antaget det for hensigtsmæssigt tillige at hen- 

 \ise til andre Forfatteres Figurer af disse Dipterers Munddele. 



Svælget, pharynæ, f 12. h, er langt, fortil lavt, men bagtil meget høiere, idet 

 det sender et Par brede Vinger paaskraa op mod anden Metamers Rygskinne. Vingerne 

 ere saa brede, at de fra Siden af næsten ganske dække Pumpemusklerne, f. 12. k ; og 

 for at styrke dem, er deres Bagrand stærkere chitiniseret, saa at den næsten frem- 

 træder som en selvstændig Liste, f 12. f. Svælgets Baghjørner ere noget udtrukne, 

 bagtil udvidede, med et Par musculi protractores , f 12. 1, gaaende til Forranden af 

 tredie Metamer. 



Overlæhen, labrum, f. 10. g h i : 11. i; 12. cd; 14-15, danner en langstrakt Halv- 

 rende med Aabningen nedad. Første Metamers Rygskinne, f. 10. i; 14. e; 15. a. b, ud- 

 gjøi- for største Delen dens øverste Lag og rager tildeels udover Epipharynx, men fortil 

 og især bagtil lader den Epipharynx udækket; ved Muskler, f. 14. f, som gaae fra Ryg- 

 skinnens Bagrand til Epiphaiynxs Bagrand kunne Overlæbens to her nævnte Dele for- 

 skydes mod hinanden. Spidsen af Epipharynx er udskaaren i mange grovere og finere 



