No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 39 



er habituelt meget varierende efter de lokale forhold og især sub- 

 stratet. Der er endog forkrøblede former, som vanskelig kan 

 identificeres. Jfr. Siboga-Exp. LXI pi. XI, fig. 8. Ogsaa i struktur 

 varierer den temmelig betydelig. Hypothalliet er koaxillært, men 

 ikke udpræget, danner lange buer opad og nedad uden halvcirkel- 

 formige tverbuer. Cellerne er 14—25 (32) ji lange og 9 (7) — 14 

 (18) //- brede. Hos typen og en række andre eksemplarer fra vidt 

 forskjellige steder er perithalcellerne dels subkvadratiske eller ofte 

 rundagtige, 7—11 // i diameter, dels og for det meste vertikalt 

 forlænget, 9—11 (14) j)- lange og 7—11 jj- brede, med mere eller 

 mindre afrundede hjørner, i dæklaget nsesten altid, nu og da ogsaa 

 i nogle af de øverste cellelag horizontalt forlænget, 4 — 7 (9) gange 

 7 — 11 i-i. Cellerne er næsten altid tykvægget. Desuden forekom- 

 mer de for denne underslegt karakteristiske, skarpt begrænsede 

 grupper af større celler i stort antal. I horizontalsnit er grupperne 

 næsten cirkelformige og indtil ca. 150 /j- i diameter. Naar de op- 

 træder nær overfladen har jeg tildels seet en afskalling, hvorved 

 hele gruppen eller den centrale del af denne blir synlig fra over- 

 fladen. I mediant vertikalsnit af en saadan gruppe danner cellerne 

 horizontale rækker af sedvanlig 6—12 celler. De er 18 (14) — 32 /Jt 

 lange og 11 — 18 (22) /^t brede. Hos andre eksemplarer tildels fia 

 de samme steder er cellerne mere regelmæssige, med for det meste 

 mindre afrundede hjørner. Hypothalcellerne er af samme størrelse 

 som hos typen, men undtagelsesvis kan smaa partier vise uregel- 

 mæssige alternerende korte og lange celler. Derimod er perithal- 

 cellerne hos disse eksemplarer ofte lidt større, dels subkvadratiske, 

 7—11 // i diameter, oftest vertikalt forlænget, 9 — 18 [j- lange og 

 7—1 1 /j. brede, især i dæklaget for det meste horizontalt forlænget. 

 Cellerne i de nævnte grupper er indtil 36 ix lange. Der synes ikke 

 at være grund til at anse disse eksemplarer som en selvstændig 

 form, da der forekommer talrige overgange. Sporangie-konceptak- 

 1erne hos f. typica er konvekse, men meget svagt hævet over 

 overfladen, 120 — 200 i'- i diameter, hos formen med større perithal- 

 celler indtil 230 /v.. I mediant vertikalsnit er længste diameter 

 170—280/^, hos formen med større eller indtil 330/-'-. men det er 

 mulig at nogle af disse repræsenterer cystokarpie-konceptakler. De 



