40 M- FOSLIE. [1909 



overvokses i stortantal. Sporangierne er firdelte, 60— 100 // lange 

 og 30—50 iJ- brede. 



Lithoph. funduense Pilg. kan jeg ikke finde er nogen selv- 

 stændig art. Jeg optager den som en svagt differentieret, forkrøblet 

 form af L. oncodes, uagtet der neppe kan trækkes nogen grænse 

 mellem denne og forkrøblede eksemplarer af andre former. Den 

 vokser over og omkring talrige korte og snoede rør af orme tillige- 

 med andre organismer. Disse udgjør den væsentligste del af 

 massen, som danner uregelmæssig vekslende lag af dyr og alge. 

 De enkelte skorpers tykkelse varierer mellem 0.5 og 2 mm. Algens 

 uregelmæssige overflade er bevirket af de talrige nær indtil hver- 

 andre liggende rør, hvis aabning tildels danner huller i massens 

 overflade. Enkelte af de opadvendende rørender kan være delvis 

 frie, men omsluttes lidt efter lidt af algen, og naar de dækkes helt, 

 kan de undertiden give indtryk af korte grene. I struktur stemmer 

 formen i det væsentlige overens med den smaacellede typiske form. 

 Perithalcellerne er 7 — 11 // i diameter eller oftest verlikalt forlænget, 

 9 — 11 (14) gange 7 — 10 p-. Dæklagets celler er ifølge et enkelt 

 slibesnit ialfald tildels horizontalt forlænget, 4 — 5 gange 7 — 11 /x. 

 Sporangie-konceptaklerne er af samme størrelse som de mindste 

 hos den typiske form. Deres længste diameter i mediant vertikal- 

 snit er 170—190 /-/-. De her anførte maal stemmer vistnok ikke 

 fuldt overens med de af Pilger 1. c. angivne, men forskjellen kan 

 maaske ligge deri, at han synes at have benyttet afkalkede snit, 

 medens mine maal er efter slibesnit. 



Formen devia ligner ogsaa en forkrøblet f. typica, især den 

 som er afbildet i Siboga-Exp. LXI pi. XI, fig. 8. Imidlertid synes 

 de vorteformige eller uregelmæssige udvekster ialfald tildels ikke at 

 være en følge af underlagets ujevne form. I struktur ligner den 

 f. typica med mindre regelmæssige perithalceller, men de er tildels 

 lidt større, dels subkvadratiske, 7 — 11 //, dels og oftest vertikalt 

 forlænget, 9 — 14 (18) y- lange og 7 — 11 jx brede, i dæklaget hori- 

 zontalt forlænget, 6—9 gange 9—12 /i. 



Formen subramosa ligner den storcellede typiske form i struktur, 

 men adskiller sig ved de i Alg. Not. 111 nævnte karakterer. 



Lithoph. oncodes har stor udbredelse baade i det Stille og 



