No. 3] LUT OM ENKELTE BENFISKE5 OSMO PFKE TRYK. ] 7 



tiske tryk, noget som selvsagt er av den allerstørste betydning for 

 forstaaelsen av deres forhold til det omgivende medium. Likesom 

 der efter tidligere undersøkeiser findes fersk vandsber fiske med et 

 lavere osmotisk tryk, findes der paa den anden side efter de fore- 

 liggende under?økelser ogsaa saltvandsbenfiske med et høiere os- 

 motisk tryk end det for flyndrerne, torskene og ferskvandssalmo- 

 niderne karakteristiske. Herpaa likesaalitt som paa vore undersø- 

 keiser over bruskfiskenes og de rundmundedes osmotiske tr}^ktor- 

 holde skal vi dog ikke gaa nærmere ind ved denne anledning. 



Ihvorvel fer>kvandssalmoniderne viser det samme osmotiske 

 tryk som de fleste matnyttige saltvandsbenfiske, kan det dog 

 tænkes, at de tørste staar i et andet forhold til det ytre miljø end 

 de sidste. Det kunde tænkes at det osmotiske tryk hos saltvands- 

 benfiskene i overveiende utstrækning hitrøi te fra uorganiske stoffer, 

 medens det hos ferskvandsfiskene, som jo til stadighet lever i et 

 praktisk talt salitnt medium derimot skyldtes enkle, organiske 

 stoffe, saaledes som man vtt er til'ældet med selachierne. Vi har 

 ogsaa gjort nogle undersøkeiser over dette punkt, hvorav vi her 

 kun skal anføie, at saavidi vi hittil har kunnet finde eksisterer der 

 ihvertfald for muskelsaftens vedkommende ikke nogen x'æsentlig 

 saadan forskjel. Kor beuge grupper repræsenterer de uorganiske 

 stoffe, efter h\ad vi har fundet ved bestemmelse av trysepunkts- 

 depressionen, kun on kiing V/g— '/i av det samlede osmotiske tryk. 

 Det er navnlig paafaldende, at selv tor saltvandsbenfiskenes ved- 

 kommende kun en brøkdel av trykket skyldes saltene, noget som 

 jo ogsaa maa tyde paa en isolation fra det t)mgi vende medium. 



Medens lor salt\ andsbenfi-kene forskjellen mellem værdienav 

 frysepunktsdepies^ioi'.en for blod og muskelsalt elter en række 

 forsøk vi har utiori med de almindeligste tormer i almindelighet 

 utgjør kim 0.1^ eiler otte endog mindre, er den derimot for ørret 

 og rør 0,3". a tsaa betydelig meget større. Hvorvidt dette er et 

 uttr^^k tor at teisk\ and-fiskenes blod sta^ r i et andet torhold til 

 muskelsaften tnd hos saltvandsfi.-kene maa staa hen. 



Tilslut skal OM taies de bestemmelser vi gjorde paa en syk 

 rør. Den burde i oihold til sin længde ha veiet mellem 1,5 og 

 2 kg, men veiede krap; 1 Det var en rigtig ,,slopfisk", som 



