8 P. A. QYEN. [1909 



egentlige terrassedannelser i høiere niveau, dog sees paa sine steder 

 bebyggelsen at holde sig i nogenlunde ens høide, hvilket vistnok 

 tildels kan skrive sig fra rent samfundsmæssige grunde, men vel 

 ogsaa tildels kan sættes i forbindelse med forekomsten af den 

 lateralt anordnede bundmoræne. 



Omkring veiskillet ved Opdal kirke findes ret betydelige furu- 

 bevoksede terrassemoer. Hev blev det mig fortalt, at man paa 

 Sletvolden, omtrent halvanden km. n. f. Opdal kirke i nitiaarene 

 havde ,ved en brøndgravning, først skaaret gjennem almindeligt 

 grus i 6 alens. dyb, derpaa 2 alen gjennem tydelige lag af grus 

 og nævestore stene, runde og udpræget vandslidte; derpaa gik man 

 5 alen dybt i lin sand, hvor man endelig fandt vand. Dette tyder 

 altsaa paa betydelige forandringer i hydrografisk henseende. 



Vi skal i denne forbindelse erindre, at der omkring 1 km. 

 n. f. Drivstuen havdes snit i egte bundmorænemateriale, som her 

 muligens repræsenterer en rest af en mere frontal dannelse. 



Allerede Toreli meddeler: „Vid Drifstuens gåstgifvaregård på 

 Dovre fjell ligger en dylik vall flera tusen fot ofver hafvets yta 

 ock omojlig at skilja på något sått från de gården, som omgifva 

 nuvarande joklar" ^). 



Omkring V4 ^^^ i sydvest for Aune begynder et moræneland- 

 skab, kupperet og med sjøer. Der fortælles i bygden et gammelt 

 sagn, at den omkring dalskillet liggende del af Opdal bygd har 

 staaet under vand, og at Driva dengang skulde havt sit løb mod 

 nordøst. Vi kan naturligvis ikke lægge mere i dette, end hvad 

 sagnet som saadant siger. Driva bøier her mod vest og fortsætter 

 gjennem en dal, der ifølge sit tverprofil kun kan betragtes som 

 en direkte fortsættelse af Drivdalen, der saaledes umiddelbart gaar 

 over i Sundalen. 



Mod nordøst fra dalskillet bliver nu dalen meget vid, men 

 samtidig fladbundet og ganske grund. Og som allerede ovenfor 

 nævnt opfyldes allerede en fjerding, for man naar Aune, dalbun- 

 den af en udstrakt morænefyldning. Rigtignok stikker fast fjeld 

 op paa sine steder i knauser, saa muligens morænefyldningen paa 



1) Otto Toreli: Bidrag till Spitsbergens Molluskfauna. Stockholm 1859, pag. 99. 



