No. 4] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET. 17 



sig i omegnen saavel mod nord til Kvashjdla som op gjennem 

 den nedre del af Soknedalen. 



Omegnen af Støren station. 



Et snit i Soknesterrassen viste langs veien nedenfor Soknes- 

 lunden i en veiskjæring 99,2 m. o. h. nederst en dækkende talus- 

 -dannelse, der i en høide af 3 m. over veien skjulte den indre lag- 

 bygning. Derpaa kom lagdelt sand og lagdelt fint grus, tildels 

 noget uregelmæssig og tildels med udkilende lagning samt dis- 

 kordant afsætning. Heldningen af lagene var forholdsvis svag, 5 — 10 

 grader i nordøstlig retning. Mægtigheden af denne lagserie var ca. 

 4 m. Derover fulgte i en mægtighed af 3 — 4 m. et grovt rullestens- 

 materiale med indtil V2 ^- store, rullede blokke ; hovedmassen 

 bestaar imidlertid af næve- til hovedstore stene med grovt grus og 

 grov sand som udfyldningsmateriale, det hele et egte rullestensgrus. 

 øverst afsluttedes saa lagrækken af et omtrent metertykt lag af 

 et mere normalt overskylningsmateriale, gulgraat, forvitret og med 

 færre stene end det nærmest underliggende; den øverste del af 

 dette overskylningsgrus var formuldet og var idethele af noget 

 sandblandet og lerblandet karakter. Den samlede mægtighed var 

 ca. 11 m. Veiskjæringens tophøide laa 112,8 m. o. h. 



Den høieste terrasseflade ovenfor Soknes havde en temmelig 

 stor udstrækning og laa med den indre kant i en høide af 160.2 

 m. o. h. Sikre spor af marin indvirkning saaes ikke her over 

 denne terrassehøide, men et stykke høiere op i lien fandtes en 

 nogenlunde horizontal afsats, tilsyneladende i fast fjeld, i en høide 

 af 194,3 m. o. h., dog er aarsagen til denne ikke med sikkerhed 

 paavist. 



Syd for Støren kirke har man ogsaa paa sine steder et ud- 

 præget terrasselandskab. Saaledes maaltes terrassen ved Bakken 

 74,5 m. o. h. Ved Skaarvold stod i en høide af 85,7 m. o. h. 

 øverst i en mægtighed af ca. 3 m. forvitret, gulgraa ler, og der- 

 under var i en mægtighed af ^/g m. blottet en blaagraa, seig, sand- 

 blandet ler, eller paa sine steder lerblandet sand, meget fin, men 

 ingen fossiler var at finde; derimod forekom her større klumper 

 og knolier samt talrige, smaa marleker af forskjellige former. 



