44 P- A. øYEN. [1909 



dalen, hvor man ved Hagabakken har et stort ras i den rigt 

 fossilførende lerterrasse. Kaldveldaaen har her en høide af 59,0 

 m. o. h. og fra denne hæver sig saa i raset ler den 38,5 meter 

 høie terrassebrink til en høide af 97,5 m. o. h. Fra brinken stiger 

 saa terrassen endnu 4,4 m., saaledes at terrassens høide her altsaa 

 bliver 101,9 m. o. h. 



4. Kirke flaa-terrassen hæver sig over det foranliggende 

 terrasselandskab med en ydre brink i en høide af 131,6 m. o. h. 

 og en terrasseflade, der saa stiger op til 157,1 m. o. h. og for 

 en stor del bestaar af fin sand. Endnu høiere op har man imid- 

 lertid en liden akkumulationsterrasse 163,8 m. o. h. Og endnu 

 kan man spore havskvulpets virkning omtrent 7 m. høiere op paa 

 dette sted, aksaa med et rundt tal vel 170 m. o. h. 



Tilsvarende terrasser kommer ogsaa igjen inde i Kaldveldaa- 

 dalen. I det store ras ved Hagabakken saaes omtrent midt i 

 raset en større glideture med lavt, buet tversnit, hvad man i 

 erosionshistorien finder betegnet som lavt U-formet; den havde en 

 dybde af tre kvart meter og en bredde af halvanden meter, og 

 ellers saaes flere mindre furer og striber i den store. Furen ef 

 udslidt i blaagraa ler. Denne blaagraa ler gaar næsten helt op til 

 rasets top; kun 1 — 2 m. øverst oppe synes at bestaa af gulgraa, 

 tildels forvitret ler. Og ikke mere end omtrent tre meter under 

 rasets top fandtes i leret brudstykker og et helt eksemplar med 

 sammenklappede skaller af Portlandia arctica Gray. Tussilago 

 farfara L. vokser her i talrig mængde, og opnaar tildels en be- 

 tydelig størrelse. Langs den slamgraa elv løber en bræm av 

 elvegrus. og ud over dette finder man saa hyppig, at leret har 

 lagt sig i ras. I omgivelserne ser man fiere steder mere eller mindre 

 godt vedligeholdte terrasserester, der i høide svarer omtrent til 

 brinken af det store ras. Og i det høiere, kupperede lerterræn 

 vokser gjennem hele Kaldveldaadalen Tussilago meget talrig og 

 meget frodig. Det er den samme graa og graagule eller tildels 

 noget graablaa ler, lidt sandbiandet og forvitret, man nu følger 

 videre op selv i de opragende kupper, hvoraf der er mange, saa 

 man dels kan tænke sig en noget mere uregelmæssig afsætning, 

 men vistnok ogsaa tildels, at senere evorsion og denudation har 



