No. 4] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET. 53 



ordnet zonarstruktur og samtidig noget glinsende skal, som tildels 

 gav dem en vis skuffende lighed med Portlandia lenticula. 



I den nederste del, langs veien, var leret meget smuldrende, 

 saa ingen fossiler fandtes. Gjennem det hele er forvitringen temme- 

 lig langt fremskredet. I den øverste del er den tildels noksaa rig 

 paa rullesten, men det sandblandede ler holder sig dog helt op til 

 terrassens overflade. Paa sine steder findes her en virkelig rulle- 

 stensbanke, som ved første øiekast kunde synes at danne en facies 

 i lerformationen; men om dette virkelig var tilfældet, eller om det 

 kun skyldes ras eller andre mere tilfældige aarsager, var det meget 

 vanskelig at afgjøre. 



I den allerøverste del af terrassen viser det sig dog, at rulle- 

 sten indtil 2—3 dm. størrelse med talrige mindre af næve- og 

 eggestørrelse samt nøddestørrelse med grov sand som sammen- 

 føiningsmiddel danner en afleiring i leret, med det samme graa, 

 forvitrede ler over i en halv til en meters mægtighed. Man faar 

 det umiddelbare indtryk, at denne afsætning maa udgjøre et led 

 i selve den ijortlandia-tørenåe lerformation, og tanken henledes 

 da i øieblikket paa en stranddannelse, en egte littoral afsætning 

 med grundvandsdannelser under og over. Naar man saa kommer 

 op paa terrassen er denne omtrent plan, horizontal i en temmelig 

 bred flade, henimod et par hundrede meter, usædvanlig regelmæssig 

 for den portlandia-iørenåe. terrasse at være, da denne i omgivel- 

 serne her pleier at være temmelig undulerende, og den samme 

 flade har en temmelig stor udstrækning, fra Ler forbi Borten, paa 

 samme maade, saa der synes ikke at foreligge nogen rimelig grund 

 til at antage udglidninger, saa meget mere som den bagenfor lig- 

 gende dalside intet spor viser i saa henseende, men tvertimod med 

 en til begge sider skraanende, fremstikkende ryg, affaldende mod 

 fladen. Uden her at indlade os paa en nærmere drøftelse af dette 

 mærkelige fænomen, skal vi beholde det i erindringen, indtil vi 

 længere nede i Guldalen støder paa analoge fænomener af for- 

 skjellig art. 



